34 Karl Pettersen 
hørende lerskifere. Da eraniten på den ene side ikke af- 
sender ramificationer ind efter skiferdannelserne og efter kon- 
taktpartierne heller ikke på samme har indvirket metamor- 
foserende, må graniten utvivlsomt være af ældre oprindelse 
end lerskiferen. Indover efter de af lave åsdrag gjennem- 
satte fjeldmarker breder graniten sig frem som et større sam- 
menhængende felt og her fri for bedækninger af yngre ski- 
fere. Granitfeltet er her fulgt indtil 5 a 6 kilom. indenfor 
fos. Efter al sandsynlighed strækker det sig herfra endnu 
langt ind over fjeldmarkerne. 
Reisen-graniten er eniregelen grovkornig bergart snart 
af en frisk rødlig grundfarve, snart mere hvidlig oftest dog 
med et i det rødlige stikkende skjær. I sidste tilfælde op- 
træder plagioklas tildels med udpræget tvillingstribning som 
en mere forherskende bestanddel. Paa sine steder kan berg- 
arten optage hornblende, medens kvartsen træder mere til- 
bage og stenen kan således her gå over til syenitartede af- 
ændringer. Hvor graniten optræder mere smakornig, kan 
den tildels findes rigt indblandet med små brunligsorte glim- 
merskjæl. Ellers træder glimmeren kuns sparsomt frem og 
synes ofte ganske at mangle. 
Reisen-graniten optræder som en heltigjennem ensartet 
massiv bergart. Foliation eller lagdeling er ikke bemærket. 
Alene på et enkelt sted såes en række af grasorte bånd, der 
forøvrigt lidt efter lidt gik over i den typiske granit, at 
gjennemsætte denne under en omkring øst-vestlig strøgretning 
i stejl til vertikal lagstilling. 
Af Reisen-graniten er en prøvestuffe mikroskopisk ble- 
ven undersøgt af A. von Lasaulx*). Petrografisk sammen- 
stilles den med den ovenfor omhandlede granit fra Røgskar 
og betegnes ligesom denne som en glimmerfattig mikroklin- 
en Ke: 
