36 Kar! Pettersen 
sig mod vest overalt ind under lagrækker af yngre skifer- 
dannelser. I strøgene om Aitvandet sænker granitfeltet sig 
allerede i en højde af omkring 500 m. ind under dagfladen 
uden nogetsteds længere frem efter de dybere indskjæringer 
atter at træde frem til dagen. Det samme er tilfældet ved 
Nord-Reisen-elv, hvor graniten i en højde af omkring 78 m. 
o. h. skyder sig ind under yngre bedækninger, uden at den 
nogetsteds længere frem efter det lange og brede dybt ind- 
skårne dalføre vil findes at stikke frem. Efter Dividalens 
øvre del afsluttes det sammenhængende granitfelt under en 
stadig heldning fra rigsgrændsen nedover i en hojde af om- 
kring af opimod 200 m. over havfladen, men dukker længere 
ned over på flere steder frem i mindre, udskilte partier, for 
sluttelig i en højde over havfladen af opimod 150 m. ganske 
at tabe sig under de yngre skiferafdelinger. 
Langs efter Kjøldragets vestlige afhæng eller efter en- 
kelte af de fra den vestlige side indskjærende dalfurer bry- 
der der imidlertid frem forskjellige større eller mindre afde- 
linger af granit og der kunde her måske stilles det spørgs- 
mål om ikke disse i virkeligheden skulde tilhøre indlands- 
graniten og muligens også under skiferbedækningerne være 
umiddelbart knyttet til samme. Et større granitfelt træder 
således frem langs efter den øvre del af Malselven. Dette 
tager sin begyndelse ikke langt fra Divielvens udløb i Mals- 
elven og breder sig herfra nedefter dalen gjennem en læng- 
de af omkring 11 kilom. På forhånd kunde det her ligge 
nær at forudsætte at Malselvens granit stod i et nærmere 
tilknytningsforhold til Divielvens granit. 
Ved bunden af Sørdalen, der skjær sig fra Bardo ind- 
over mod Torne-træsk optræder ligeledes et mindre granit- 
felt i en afstand fra granitfeltet omkring Alt-vandet af om- 
king 30 kilom. Graniten her overlejes ligesom ved Alt-van- 
det af lagrækker tilhørende Balsfjordgruppen, og der vilde, 
når man ser hen hertil ligesom også til landpartiernes byg- 
