49 Karl Pettersen. 
båd mellem Reine og Sund og en anden over gården Valle 
ved sens nordvestlige hjørne. Sadanne tunneldannelser træ- 
der som bekjendt ikke så sjeldent frem inden det nordlige 
Norges gneis-granitiske felt og er antagelig nærmest betin- 
get af de til bergarten knyttede mere oprindelige lagdelings- 
forholde. 
Øens vestlige side har der ikke været anledning til at 
undersøge. At slutte fra bergartprøver herfra ma der efter 
øens sydvestlige side — omtrent mit i mellem Bunesejdet og 
Lofotodden — bryde frem gabbroartede massiver. Denne 
bergart tandtes dannet af smudsig grå plagioklas med udpræ- 
get tvillingstribning og en hyppig storbladig diallag. 
Flakstad-ø 
er ved den førnævnte Sundstrøm udskilt fra Moskenesø. 
Fra den sydlige side skjær Skilfjord sig ind i lige nordlig 
retning til det lave Skilfjordejde, der fører over til øens nord- 
lige side — og længere mod øst Nutsfjord, fra hvis indre 
botn et højere liggende ejde fører over til Flakstadfjord, der 
skjær sig ind fra øens nordlige side. Herigjennem er sens 
fjeldmasse delt i trende helt fra hinanden udsondrede fjeld- 
drag, nemlig Sunddraget vestligst langs Sundstrømmen, 
Flakstaddraget i midten og Napdraget østligst 
langs Napstrømmen, — sundløbet mellem Flakstad-ø og Vest- 
Våg-ø. Dette sidste drag er ved det korte Varejde, der fra 
Flakstadfjord fører over til Napstrømmen, yderligere udsond- 
ret i to fjeldpartier, af hvilket det nordligste optages af Nap- 
tindens anseelige fjeldmasse. 
Øen når sin største højde i Stjernehovedet, der stiger 
op fra Flakstaddraget. Inden Sunddraget er Sundmanden, 
der kegleformet stiger op fra handelsstedet Sund ved øens 
sydostlige hjørne, den højeste top — omkring 1500° (470 m.) 
Efter Napdraget kunne enkelte toppe nå op til en højde af 
omkring 2000° (637 m.) 
—-- nl 
