Den nord-norske fjeldbygning 55 
Lang-ø 
ligger nordenfor Lofotøerne langs efter de yterste kyststrøg. 
Den lange Eidsfjord skjær sig her ind i retning fra sydvest 
mod nordost. I det der fra dennes inderste botn fører lave 
af alluvialmasser byggede ejder over til Sortlandssundet ved 
øens østlige side, er Langøen udskilt i tvende parallelløbende 
hoveddele, der skyde sig frem i retning fra sv. mod nordost 
på hver sin side af Eidsfjorden. Den østligst liggende af 
disse hoveddele bygger et enkelt sammenhængende monotont 
bygget as- eller fjeldrag, der nar saa største højde i Bøheja 
med omkring 600 m. Det vestlige hovedpartis sydlige atde- 
ling er derimod gjennem en række af smäfjorde, — der i 
nord-sydlig retning skjær sig ind mod hinanden og derunder 
afsluttes ved lave ejder, der fører fra den ene fjordbotn til 
den anden, — adskilt i en tilsvarende række af indbyrdes 
helt adskilte fjeldpartier. Efter den nordlige afdeling har 
ejderne en mere øst-vestlig retningslinje. Mellem disse 
skal særlig fremhæves det lave Alfsvagejde, der indeslutter 
anseelige myrflader. 
Langs Sortlandssundet fra Sortlands kirke nordover 
mod Lifjord bygges fjeldgrunden efter de laveste niveauer 
af gneislag med udpræget skiktning. Ved Bygdnesset norden- 
for Sortlands-Kirke optræder gmeisen i veksling med ren 
glimmerskifer. Keilhau udtaler sig om denne gneisafdeling 
således i gæa Il pag. 306 «Her viser den gneis-granitiske 
formation sig som et gneis-terreen, som igjen har lighed med 
vore almindelige urgneis-territorier. Gneisen selv er i sine 
forskjellige skikter forskjelligartet modificeret og imellem 
disse ligger lag af mer eller mindre fuldkommen hornblende- 
skifer og glimmerskifer. Strøg og fald variere her med 
hvert skridt.» Fra dette af gneisstrata byggede underland 
stiger Sortlandsdraget frem. 
Lægges fra Bredvik straks nordenfor Sortlandssundet 
