Den nord-norske fjeldbygning 57 
niveauer fra Holmeklubben sydover mod Lifjord. Indefter 
Lifjorden optræder i de lavere niveauer ren skiktet gneis 
overalt, — altid under en konstant strøgretning afn. 50°. 
og stejlt sydostligt fald. Fra bunden af Lifjord fører et 
fjeldskar med en kulmination af 170 m. sydover til bunden 
af Gastjord. Efter dette vil bygningsforholdene findes at 
træde frem på følgende måde: 
a. Efter de lavest liggende niveauer om Lifjordbotn optræ- 
C. 
der den nys nævnte typisk prægede gneis. Noget 
højere opefter begynder denne at veksle med laget 
gneis-granit. Det gneisarteds preg taber sig efterhaan- 
den mer og mer, eftersom man nar højere og højere op 
og under jevne overgange gar bergarten over til en 
renere gneis-granit. 
Ved skarets kulminationspunkt optræder bergarten som 
en ulaget rødlig granit. Denne er forøvrigt rigt ind- 
blandet med kvarts, der hyppig kan træde frem i større 
samlede masser snart som en ren kvarts, snart — i 
lighed med det ovenfor omhandlede forhold efter Bøheja 
— spettet med korn af rødlig feltspath. Også. her 
ligger overgangsforholdene fra ublandet kvarts til ren 
typisk granit ret klart tilskue. 
Over skaret træder bergarten forøvrigt frem under så 
stadigt skiftende strukturforholde at man jevnlig vil 
finde sig stedt i tvivl om, hvorledes bergarten pa 
ethvert sted petrografisk bør være at betegne — enten 
som granit eller som gneis. Når man i et ojeblik i så 
henseende tror at have vundet et fast holdepunkt, vil 
man i det næste atter finde sig nødt til at opgive dette. 
Efter de lavere liggende niveauer nede ved Gåsfjord 
træffes igjen lagrækker af karakteristisk præget gneis. 
Det ovennævnte Alfsvågejde munder mod øst ud i mod 
Alfsvågen. Efter de lavere niveauer langs Vågen optræder 
lagrækker af rene skiferdannelser. Fra stranden opefter de 
