60 Karl Pettersen 
og med en for øjet næsten umærkelig heldning breder sig 
frem fra foden af disse ned til sjøen. 
Skjoldehavnsdraget er et i orografisk henseende temme- 
lig ensartet bygget højdedrag, der mangler stærkere frem- 
springende toppe. Dragets højeste toppe når .neppe op over 
600 m. o. h. 
Bjørnskindsdraget er noget mere gjennemskaret, men 
navnlig danner Enleten- og Røikendraget et tildels ret 
stærkt gjennemskåret og sønderrevet fjeldparti. Mod nord 
afsluttes dette med Næringerne, en række af lave 
sagdannede tinder, der her skyder sig langt frem i et smalt 
drag, der danner øens nordvestlige fremspring. Draget når 
sin største højde i Enleten, der dog neppe når højere end 
opmod 500 a 530 m. o. h. Den nordenfor liggende fjeld- 
højde Røiken, der mod vest falder ned i stejle til vertikale 
styrtninger, har en højde af 464 m. Fra garden Blek på 
øens nordvestlige side — lige under Røikens styrtninger — 
skjær Storvandsdalen sig ind i nord-sydlig retning. Denne 
dal er sågodtsom ganske udfyldt ved det anseelige Storvand, 
der ligger i en højde over havfladen af omkring 40 m. Fra 
dettes sydlige afslutning fører et ejde over til gården Stave 
ved øens vestlige side. Ved Storvandsdal og Stave-ejdet er 
Mårtindens stejlt mod havet faldende fjeldparti helt udskilt 
fra Enleten- og Røiken-draget. 
Skjoldehavnsdraget er antagelig i det hele bygget af 
laget gneis-granis. Af fjeldpartiets ensartede ydre formfor- 
holde synes det at fremgå at bergarten her i det hele ma 
træde frem under temmelig ensartede strukturforholde. 
Ved Risesundet dannes bergarten delvis af en syenitartet 
sten.*) Fjeldpartierne langs begge sider af Bjørnskarsmyren 
ere byggede af eneis-granit. På en mod det abne hav mod 
vest fra myren fremspringende knaus fandtes den her optræ- 
*] Gea II pag. 306. 
