ar 
Den nord-norske fjeldbygning 65 
det rejser sig endvidere et højere fjelddrag, der ved det dybt 
indskarne Kvanto-skar er udskilt i tvende underafdelinger, 
nemlig Søvik-draget sydligst og Slettetindens drag nordligst. 
Søvik-draget når sin største hojde med omkring 1900' (596 
m.) Efter Slettetindernes drag når Middagsfjeldet en højde 
af 2024’ (635 m.) Mod nord går draget over i den lave 
langt fremspringende Trondenes-halvø. 
Disse her omhandlede fjelddrag kredse sig om et for- 
holdsvis vidt bækkenformigt lavland, der er gjennemsat af 
lave åsdrag, og indeslutter forskjellige større og mindre fersk- 
vande. Imellem disse skal særlig fremhæves Sendre-Stor- 
vand, der ligger under foden af Storvandsdragets nordlige 
afhaeng, 
a Kindraget. 
Ved Kin bygges fjeldgrunden efter de lavest liggende 
niveauer mod Loviken ved fjeldets vestlige afhæng af tynd- 
laget glimmer-gneis, der viser en nord-sydlig strøgretning med 
stejlt vestligt fald. Højere op og helt op til top overalt en 
laget bergart i konkordant lagstilling med glimmer-gneisen 
nede ved Loviken. Bergarten optræder dog her i regelen 
mere tykbænket og hyppig tillige i brudet med en mere 
granitisk struktur og er her petrografisk nærmest at betegne 
som en granitisk gneis eller gneisartet granit. Stenen er 
smudsig-grå, sammensat af feltspath, kvarts og glimmer. 
Feltspathen er 1 regelen af smudsig-hvid farve og mere 
smakornig indblandet med kvarts. Hvor strukturen er mere 
grovkornig, stikker feltspathens farve mere i det rødlige. 
Bergarten er rigt indflettet med mørk magnesia-glimmer, 
fordelt om i grundmassen dels i mindre klumpformige aggre- 
gater men dels også i tommevis udstrakte flag, Pa grund 
af sin store rigdom på glimmer og dennes pladeformige 
fordeling optræder bergarten sjeldnere som nogen karakteri- 
5 
