92 Karl Pettersen 
vandet, der ligger efter skarets' kulmmationsflader, findes 
bygget af lagrækker af tyndlaget skiktet gneis eller gneis- 
granit, der viser en regelmæssig strøgretning afn. 20 v. med 
stejlt østligt fald. Skiferlagenes tykkelse overstiger sjeldent 
20 a 30 m. men ligger i regelen derunder. I strøget langs 
efter det i Mjelleskaret liggende Storvand, hvor den faste 
fjeldgrund jevnlig træder udækket frem, stikker skikt- hove- 
derne af disse stejlt stillede lagrækker regelmæssig frem 
efter vide sammenhængende flader. 
Bergarten optræder forøvrigt her overalt stærkt varie- 
rende- Stenen er sammensat af hvid eller rødlig orthoklas 
og kvarts snart med blade af sort eller brunligsort glimmer 
snart med skjæl af sølvhvid glimmer. I de renere gneisartet 
udprægede lag optræder den mørke magnesiaglimmeri rigere 
målestok. Hvor bergarten derimod antager en bestemtere 
gneis-granitisk struktur, optræder othoklasen som en mere 
forherskende bestanddel, medens den mørke magnesiaglimmer 
her enten kan træde helt tilbage eller samle sig på enkelte 
punkter i mere samlede aggregater. Hvor magnesiaglimme- 
ren træder helt tilbage, kan den granitiske grundmasse 
oftere vise sig rigt indblandet med fine skjæl af sølvhvid 
glimmer. I denne rødlige afændring kan orthoklasen og 
kvartsen ofte optæde i jevn finstribet fordeling, hvorved 
bergarten også i brudet kan tildeles et rent gneisartet 
preg. 
Læggeset profil fra det førnævnte Strømsejde vestefter 
over højfjeldet til Katfjordejdet, så vil man opefter murvæg- 
gen fra Stromsejdet træffe på laget granit på forskjellige 
steder gjennemsat af en amfibolitisk sten. Efter de oftest 
udækkede bølgeformige højfjeldsflader træder bergarten i 
regelen frem — samtidig som den i brudet kan bevare en 
granitartet struktur — udpræget skiktet, ganske i overen- 
stemmelse med de nys omhandlede forholde ved Storvand i 
profilet fra Mjelle til Katfjord. Også her stikker skikt- 
