Den nord-norske fjeldbygning 97 
artet sten, indeslutter bergarter, der ellers er ganske frem- 
mede for kystens gneis-granitiske afdeling. Kloritiske skifere 
med vegstensdannelser er ret betegnende for den yngre 
Balsfjordgruppe, og et sporgsmäl kunde det være om man 
ikke her skulde have for sig partier af denne yngre gruppe, 
der under bergdannelsen med de dertil knyttede foldninger 
var bleven indeklemt mellem gneisens og gneis-granitens 
lag. 
De nedenfor under profilrits n. 16 omhandlede forholde 
synes dog snarest at skulle pege hen på at man her i virke- 
ligheden har for sig lagrækker, der tilhører den gneis-granitiske 
afdeling. Det skal samtidig også bemærkes, at glimmeren 
inden Kvaløens gneisafdeling meget ofte antager et klorit- 
artet preg. 
Til belysning af bergbygningsforholdene efter den del 
af Finlandsdraget, der ligger nordenfor Finlandselven henvises 
til vedføjede profilrits n. 15. 
a. grå glimmergneis. Strøg n. 20° v. i vertikal lagstilling. 
b. En smakornig diorit, — der danner en grundmasse af 
hornblende, rigt spættet med korn af hvidlig feltspath. 
Bergarten er gjennemsat af afsondringsflader, i regelen 
overtrukne med brune glimmerblade. 
c. På vestre side af Rakfjorddal trader den kjødrøde 
orthoklas i stadigt rigere mål frem som bestanddel i 
gneisen. 
d. Afdelinger af renere oftere ulaget granit bryder her 
hyppig frem som lag mellem glimmergneisens lodret- 
stillede lagrækker. Disses udgaende skikthoveder stikker 
pà disse afbrydelser nær uafbrudt frem efter de nogne 
højfjeldsflader, indtil bergarten nedimod skråningen til 
Lyfjord-vand går over til en renere granit, der altid dog 
viser en mer eller mindre udpræget parallelstruktur. 
Strøgretning overalt n. 20° v. 
Det skal bemærkes at afdelingen (c) 1 petrografisk 
7 
