Den nord-norske fjeldbygning 101 
op til hojder af 470 m. over havfladen, naturligvis ikke kunne 
være at føre tilbage til denne 1 sin tid udgående flytblokke- 
strøm. Der er heller ikke fra andre kanter gjort nogen af- 
læsning, der kunde pege hen på udgående flytblokkestrømme i 
en tidligere periode. Der er endvidere påvist*) at indlandsisen 
efter al sandsynlighed ikke til nogen tid som en sammenhæn- 
gende masse kan have skudt sig ud efter Balsfjorden, men 
at den har fundet sin afslutning ved selve fjordbunden. De 
omhandlede serpentinblokke kunne således heller ikke være 
bleven transporteret indenfra udad ved udstrømmende ind- 
landsis. Hertil skal endvidere bemærkes, at serpentinen her pe- 
trografisk afviger ganske væsentlig såvel fra Balsfjordens som 
fra Strømsejdets serpentin. 
Forøvrigt lader det sig ikke gjøre nu med mere bestemthed 
her at udtale sig om det heromhandlede spørgsmål. At fa 
dette nærmere undersøgt vilde dog i flere retninger være af 
en ikke ganske ringe interesse. 
Der har ikke været anledning til at udstrække under- 
søgelserne videre ud efter Frsfjorddraget. De orografiske 
bygningsforholde synes dog på forhånd at skulle pege hen 
på at fjelddraget i sin helhed er bygget af gneis-granit un- 
der forholde, der i det væsentlige svarer til de, der forøvrigt 
er de rådende efter Kvaløen. 
ZA 

Straks vestenfor Kvalø udenfor indbøjning til Ersfjord 
rejser sig de to små men temmelig hoje ser, Sæs-ø og 
Håja. Disse øer er bygget af udpræget laget bergart, der 
viser en regelmæssig omkring 45" vestlig indskyden. Den 
søndenfor liggende ø Tus-ø ved Katfjordens udmunding er 
ligeledes bygget af gneis-granit med oftest udpræget lagde- 
ling, — men her i stejlere tildels antiklinal lagstilling. 
Efter den høje Vengs-ø, der stiger op langs nordsiden 
*) Le 
