102 Karl Pettersen 
af Kvalø, optræder på forskjellige steder langs efter de 
laveste niveauer en era glimmergneis, ganske ensartet med 
glimmergneisen langs efter den nordostlige del af Kvaløen. 
Lagstillingen er også her n. 20° v. m. stejlt østligt fald. 
Højere op bygges fjeldgrunden af en renere mer eller mindre 
udpræget lagdelt gneis-granit — ret hyppig under en veksel 
af røde og mørke båndlag. 
Den lille lave Ljøsø — ved et trangt sund udskilt fra 
Vengsø — er bygget af gneis-granit, i vekslende røde og gra 
båndlag. Strøgretning n—s., fald 70° øst. 
Sammenstilles de her fremlagte bygningsforholde efter 
Kvaløen, så vil deraf fremgå at en laget men i det hele 
mere karakteristisk præget gneis-granit tildels i veksel med 
renere granit optræder langs etter øens vestlige side — ef- 
ter den sydvestlige del dog i hyppig veksellejning med en 
snart stribet snart dioritisk præget amfibolit. Langs sens 
østlige side efter afhænget mod Strømsejde og videre nord-* 
over langs Vestersundet, der skiller Kvalø fra Tromsøen, 
optræder ligeledes en granitisk mer eller mindre bestemt la- 
get bergart, der efter de lavere niveauer delvis kan gå over 
til en smakornig til tæt helleflintartet bergart. Opefter høj- 
fjeldspartierne såvel af Mjelle- som Finlandsdraget træder der- 
imod bergarten frem som en udpræget skiktet gneis. Efter 
Finlandsdragets højfjeldsryg indeslutter gneisen endvidere 
lagrækker af kloritisk skifer med dertil knyttede indlejnin- 
ger af vegstensartet sten. Disse lagrækker af gneis med der- 
til knyttede skifere ligger således som tildels brede zoner 
indpressede mellem den renere gneis-granit. Lagstillingen er 
her temmelig regelmæssig n. 20" v. med stejlt østligt fald. 
Efter den nordostlige del af øen bygges fjeldgrunden 
af en gra glimmergneis, — altid under en lagstilling som 
nysnævnt. Længere vestover, 1 forlængelse efter et på la- 
genes strøgretning retvinklet afsat profil, vil glimmergneisen 
