Den nord-norske fjeldbygning 103 
efterhånden gar over i en laget gneis-granit, idet den røde 
orthoklas efterhanden i alt stærkere malestok optræder i berg- 
arten. Man har her at følge jevne overgange fra en ren ud- 
præget skiktet glimmergneis, der ikke 1 fjerneste måde min- 
der om graniten, til en laget gneis-granit, hvor bergarten i 
brudet altid viser en ret udpræget granitisk struktur. 
Glimmergneisen kan imidlertid også selv optræde i vek- 
sel med lag af gneis-granit, og endvidere også med lag af 
hornblendegneis og hornblendeskifer. Gneisafdelingen danner 
således et lagsystem af habituelt forskjellige skifere. Dette 
peger med al bestemthed hen på at gneisafdelingen er af se- 
dimentær oprindelse. — uden at man forøvrigt nærmere skal 
kunne udtale sig om de forholde, hvorunder afsætningen kan 
være foregäet. 
Da glimmergneisen imidlertid igjen findes i stadig vek- 
sel med laget gneis-granit og den fremdeles kan findes under 
Jevne overgange at gå over i en gneis-granit, .der selv igjen 
på forskjellige steder kan optræde med ret udpræget skikt- 
ning, vil det hele utvivlsomt være at opfatte som et sam- 
menhørende under ensartede forholde bygget lagsystem. 
Anderledes kunde måske spørgsmålet synes at skulle 
stille sig ligeoverfor de granitiske partier, som bryder frem 
i mere samlet masse efter Kvaløens vestlige side. Her træ- 
der bergarten frem med eni det hele renere granitisk struk- 
tur, hvorvel den på den anden side ved nærmere undersøgel- 
se vel oftest vil vise en mer eller mindre fremtrædende pa- 
rallelstruktur, der nærmest kan være at betegne som en tyk- 
laget bænkedeling. Her vil bergarten meget ofte træde frem 
under strukturforholde, der i og for sig ingenlunde synes at 
skulle udelukke en forudsætning om at man her kan have 
for sig en med hensyn til oprindelse mere selvstændig berg- 
art. Imidlertid skal i så henseende her dog fremholdes, at 
også denne renere granitiske bergart indeslutter eller findes 
i hyppig veksling med rene gneisartede skifere og at der i 
