Den uord-norske fjeldbygning 107 
c. Ved Sandsletten optræder bergarten igjen i mørke og 
lyse vekslende båndlag af gneis. 
Lagstillingen er overalt efter profilet konform. Gneis- 
afdelingen langs Kvalsundet optræder hyppig i veksel med 
hornblendeskifer eller hornblende-gneis, ligesom der også på 
forskjellige andre steder er at påvise inden gneisen — i lighed 
med tilfældet op over Gråfjeld — lejeformige lag af ren 
kvarts. 
Henimod Ringvatsøens sydostlige hjørne, hvor Kval- 
sundsdraget går over i Skulgamstindernes mægtige fjeldparti, 
afløses Kvalsundets grå glimmergneis af en hvid afændring, 
i hvilken orthoklasen tildels viger pladsen for en hvidlig 
oligoklas. Denne hvide afændring optræder ofte udpræget 
laget og lagstillingen falder da i grændsestrøgene mod den 
mørke glimmergneis sammen med den, der råder inden den 
sidstnævnte afdeling. Højere op antager oligoklas- gneisen 
ofte en mere massiv struktur. Bænke af denne massive af- 
ændring kan dog her ofte findes i veksling med laget sten. 
Da den grå glimmergneis igjen træder frem efter de lavere 
niveauer langs den sydoslige side af Ringvatsøen udenom 
Kvalsund, er oligoklas-gneisen antagelig nærmest at opfatte 
som en mægtig indlejningsdannelse inden den grå glimmer- 
greis. Det skal dog bemærkes at grænseforholdene mellem 
glimmer-gneisen og oligoklasgneisen ikke træder således frem 
at man herom for tiden vil kunne drage mere bestemte slut- 
uinger. 
Denne hvide oligoklas-gneis, der optræder som forher- 
skende bygningsled efter Skulgamstindernes højfjeldpartier fra 
en højde af 250 m. over havfladen indtil top, er i overord- 
entlig rigt mål gjennemsat af partier af en mørk dioritisk sten, 
der snart kan optræde som mere regelmæssige lag lejeformig 
mellem gneislagene, snart kan overskjære gneislagene under 
en med disses lagstilling afvigende vinkel. Ofte stikker den 
dog også i mere uregelmæssige partier frem fra gneisen, Det 
