Den nord-norske teldbyening 109 
strøgretning af omkring n.—s. med stejlt østligt fald. Berg- 
arten optræder snart som grå gneis, snart som rødlig laget 
gneis-granit, — alt i stadig veksel. Herimellem lag af kvarts 
undertiden mere ren ublandet oftest dog indfældt med punk- 
ter af hvidlig feltspath, og går bergarten lidt efter lidt ved 
stadig at optage mer og mere rødlig feltspath over til en 
renere granitartet sten. 
Den grå gneisartede afændring er rig på biotit, kvart- 
sen eller kvartsiten samt graniten er derimod i regelen tem- 
melig fri for biotit. Enkelte af de granitiske afændringer 
indeholder skjæl af muscovit. Endvidere er magnetit hist 
og her bemærket som indblanding. Kvartsen med de spar- 
somme indfældninger af feltspath og de dertil knyttede over- 
gange til granitartet sten minder om de tidligere omhandle- 
de dannelser efter Bøheja på Langø. 
De talrige småholmer, der omgiver Risø, er bygg et i 
det væsentlige 1 overensstemmelse med Ris-ø. 
På en af disse — Ljøs-ø — optræder en ejendommelig 
gneis-granitisk afændring, hvor feltspathen dannes af en mørk 
til sort storkornig plagioklas med udpræget tvillingstribning. 
Langs efter Ringvatsøens vestlige og nordlige side sti- 
ger der frem en krands af større og mindre bjergfulde øer. 
Disse ere Ribbenes-ø med Andamen, Grøtø, Nord-Kvalø, Helgø 
og Van-ø. 
Ribbenes-ø 
adskilles fra Ringvatss ved Skagesund. Øen er stærkt ind- 
skåret ved forskjellige bugter og småfjorde. Fjeldmassen 
gjennemsættes ved to lave ejder nemlig Løgsfjordejdet og 
Andamejdet. Det første fører fra gården Finkirken ved Ska- 
gesund over til bunden af den lille Løgsfjord, der skyder sig 
ind fra sens vestlige side. Ejdets kulmination omkring 200° 
(63 m.) Noget nordligere fører Andamejdet med en kulmi- 
