112 Karl Petterseti 
gjennemsat af en 0,5 m. megtig granitisk gangsten Pa et 
andet sted saes en transversalt fremspringende gangdannelse, der 
afsluttedes i en longitudinal forgrening, der altsa lejeformig 
fulgte gneislagene og efterhanden her gik overi ren gneis. 
At disse granitiske gangdannelser her skulde være af erup- 
tiv oprindelse synes der saledes ikke at vere fuld grund til 
at forudsætte. 
Grøtø 
danner i orografisk henseende et enkelt fjelddrag med top- 
højder, der antagelig nå op til omkring 1500‘ (470 m.) 
Fjeldgrunden her er bygget af hård glimmergneis i 
veksel med laget gneis-granit. 
Nord-Kvalø. 
Ved det lave Nordskarejde, der fører fra Sørskar ved 
øens nordvestlige side til Nordskar ved dens østlige side, 
er øens fjeldmasse udskilt i tvende helt udsondrede hoved- 
partier. Disse er begge høje og bjergfulde. 
Over den sydlige forholdsvis største del af øen stiger 
fjeldmassen op i en række af top pe hvorimellem Teisttinden, 
Lille- og Store- Alangen samt Finsula. De højeste af disse 
når op til antagelig omkring 2000’ (630 m.) 
Fra den nordlige del af øen, der i det hele er lavere, 
stiger Mebura og Rosmälen op til en hejde af mellem 
1500 a 2000' (470 a 620 m.) 
Fjeldgrunden bygges her overalt af gneis 1 veksel med 
gneis-granit — under i det hele temmelig stærkt varierende 
lagstilling. Bergarten er her i regelen langt stærkere 
krystallinisk udpræget, hårdere og af en mere ensartet 
struktur end Kvalsundets og Ribbenesøens mere typisk 
udprægede gneis. Hvorvel gneis-graniten her ofte tilsyne- 
ladende kan vise sig temmelig ulaget, vil det dog ved nærmere 
undersøgelse fremgå at så i virkeligheden ikke er tilfældet. 
