Den nord-norske fjeldbygning 113 
e 
Det er i sa henseende ogsa ret betegnende at der mellem 
de talrige bergart-brudstykker, der findes udstrøet efter de 
nuværende strandflader, ikke vil være at finde exemplarer 
af ren granit. Gmneis-strukturen er tvertimod altid så stærkt 
fremtrædende, at ingen, hvem et sådant stykke blev over- 
leveret, vilde finde sig foranlediget til at betegne bergarten 
som granit. 
På forskjellige steder langs efter Kvaløen træder dog 
bergarten også frem som renere udpræget gneis. Navnlig 
skal i så henseende fremhæves strøgene langs den vestlige 
side af øen fra Hermansfjord nordover mod Nordskarejde. 
Ved Sørskar ved stranden gneislag strøgretning n. 40° 
v. i vertikal lagstilling. Højere op bryder der frem partier 
af en ualmindelig storkornig grålig granitisk sten. Denne 
indeslutter endvidere partier af en ejendommelig granitartet 
afændring. Den dannes af rødlig ortoklas og kvarts, og 
herimellem findes der endvidere indblandet blade af grønlig 
kloritisk glimmer. Savel orthoklasen som kvartsen optræder 
ikke i kornig forbindelse, men derimod hver for sig i større 
samlede masser, der kunne have opimod en meters gjennem- 
snit. Den rødlige orthoklas er forøvrigt stærkt forherskende 
og stikker kvartsen ofte frem mere som indfældninger i 
denne. I sammenstødspunkterne mellem feltspath og kvarts 
flyder disse mineralier ligesom over 1 hinanden. Forholdene 
synes her nærmest at skulle angive at i ethvert tilfælde 
kvartsen er afsat på den våde vej. 
Ved Nordskar gneis-granit med indblanding af mørk 
magnesiaglimmer. 
Opefter fjeldhøjden Rosmålen bygges fjeldgrunden af 
lag af gra gneis-granit i bænkedeling. Strog n. 40° ø. un- 
der 70° sydøstligt fald. Men ved siden heraf findes stenen 
gjennemsat af transversale afsondringsflader. 
Efter Teistens og Barsetfjeldets sydlige styrtninger 
sees den gneis-granitiske bergart gjennemsat af svære par- 
8 
