116 Karl Pettersen 
kyststrøgenes gneis-granitiske felt. Mod øst afløses den af | 
skiktet glimmergneis, der petrografisk stærkt minder om 
Kvalsundets glimmergneis. Glimmergneisen, der ligeledes 
er rigt indfældt med røde granater, viser en strøgretning af 
n. 20° v. med 30° vestligt eller sydvestligt fald. 
Efter den store vildt byggede Bergshalvø, der stiger 
frem fra den nordlige side af Lille-Alten, Altejdet og Lang- 
fjord og som for største delen er bygget af et større sam- 
menhængende gabbrofelt, optræder efter halvøens randkan- 
ter mod syd vest og nord smalere og bredere zoner af 
hårde gneisartede lagrækker i veksel med eller med over- 
gang til laget gneis-granit. Denne sidstnævnte bergart 
træder dog her i det hele sparsommere frem end tilfældet 
er efter de søndenfor Fuglesund liggende strøg. Lagstil- 
lingen inden gneis-afdelingen bøjer sig i regelen efter kyst- 
linjerne og efter de i orografisk henseende mere bestemmende 
fjordindskjæringer. Faldvinkelen er i regelen stejl fra 60 
til 70”. 
Gneisafdelingen optræder her på mangfoldige steder i 
umiddelbar kontakt med gabbroen. Ved handelsstedet 
Bergsfjord optræder langs efter de lavest liggende niveauer 
smale båndstriber eller zoner af gneisstrata, der med stejlt 
fald falder fra gabbroen. På den i nærheden liggende 
holme Mar-ø skyder derimod gneisen sig med stejlt vestligt 
fald ind under den gabbroartede afændring, som forøvrigt 
bygger øen. 
Ved det sydostlige hjørne af den store ø Silden, der 
stiger op straks vestenfor Bergs-halvø, optræder gneisen på 
sine steder i hyppig veksellejning med båndlag af en diori- 
tisk sten, udsondret i pladeformige masser fra 16 til 60 ctm. 
mægtighed. Disse ligger således som regelmæssige lejer 
mellem båndlag af skiktet gnes. På et sted såes dog et 
af disse lejeformige dioritiske lag at udsende en gangartet 
forgrening, der gjennemskjær gneislagene transversalt. 
