Den nord-norske fjeldbygning 121 
tildels i større sammen- 

Her optræder mægtige lagrækker 

hængende felter af ren skiktet glimmeregneis ofte i veks- 
el med hornblendegneis eller hornblendeskifer. Glimmer-gneis- 
en træder her tilsyneladende frem tildels saledes udskilt fra 
gneis-graniten, at man ved første øjekast nok kunde fristes 
til at opstille den som en yngre mere selvstændig afdeling 
inden det gneis-granitiske felt — se profilrits fig. 15 fra den 
nordostlige del af Kvaløen. 
Da glimmergneisen imidlertid også her meget hyppig 
veksler med lag af gneis-granit, der øjensynlig optræder som 
oprindelige led inden den samlede lagrække, og der på den 
anden side endvidere vil være at påvise jevne overgangsfor- 
holde mellem glimmergneisen og de tilgrændsende afdelinger 
af mere sammenhængende gneis-granit, vil en sådan forud- 
sætning imidlertid neppe kunne lade sig opretholde. Fra Fug- 
lesund nordover træder den renere gneis.granit efterhänden 
mere og mere tilbage, idet dens mere sammenhængende ud- 
bredelse herfra er brudt. Deu bryder her alene frem inden 
enkelte indbyrdes udskilte smafelter, og afløses endelig af 
Vest-Finmarken glimmer-gneis, 1 hvilken den gneis-granitiske 
struktur på det nærmeste ganske er tildagetrængt. Kuns 
på enkelte steder inden gneisafdelingen her kan der endnu 
være at påvise helt underordnede indlejninger, der tildels 
kunne minde om gneis-graniten. 
Medens gneis-graniten således som ovenfor nævnt på 
den ene side navnlig gjennem den røde afændring kan gå 
over til en renere ulaget granit, vil den pa den anden side 
og det fortrinvis gjennem den grå afændring kunne gå over 
til ren skiktet gneis. Imellem graniten og den skiktede glim- 
mergneis, 1 hvilken den granitiske struktur helt er tilbage- 
trengt, kan der ligge en mangfoldighed af overgangsformer, 
der lade sig forfølge skridt for skridt. Mørk glim- 
mergneis og rød gneis optræder pa mange steder i hyp- 
pig veksling, og det er ikke så sjeldent at se disse afænd- 
