Den nord-norske fjeldbygning 125 
Med hensyn til disse her nævnte afdelinger af noget 
renere granit kunde der rejses det spørgsmål, om de ikke li- 
geovenfor den sedimentært afsatte gneis-granit kunde være 
at tillægge en afvigende eller mere selvstændig oprindelse. 
I så tilfælde måtte de være at opfatte enten som rester efter 
et ældre granitisk grundfjeld, der som sådant havde afgivet 
for en væsentlig del materiale til den yngre gneis-granitiske 
sedimentært afsatte afdeling, eller som relativt yngre erup- 
tiver, der har gjennembrudt det ældre foreliggende gneis-gra. 
nitiske felt. 
Hvad det første punkt angår, så skal her i så henseen- 
de fremholdes at der allerede i og for sig vil være liden ri- 
melighed for at den renere granit selv under forudsætning 
af at den var af ældre oprindelse skulde have kunnet afgive 
for nogen mere væsentlig del det nødvendige materiale til 
den sedimentært afsatte gneis og gneis-granit. Dertil optræ- 
der den i altfor begrændset målestok ligeovenfor de mægtige 
og vidt udbredte afdelinger af de forudsætningsvis herfra af- 
ledede gneis- og gneis-granitiske dannelser. Hertil kommer 
endvidere at graniten og gneis-graniten ingenlunde optræder 
således indbyrdes udskilte som en forudsætning som oven- 
nævnt nødvendigvis måtte fordre. Dernæst skal endvidere 
bemærkes, at også den renere prægede granit gjennem paral- 
lelstruktur og afsondringsflader om og efter svagere malestok 
bærer det samme præg, som det, der råder inden gneis-gra- 
niten, og at den endvidere kan indeslutte eller veksle med 
lag af rene skiferdannelser. Der er således som allerede tid- 
ligere bemærket i det hele ingen skarpere grændse mellem 
den lagede og ulagede bergert, idet disse tvertimod gjen- 
sidig går over i hinanden. De danne således anageligt alene 
petrografiske afændringsformer under et med hensyn til 
oprindelse sammenhørende hele. 
At forholdet er dette vil yderligere bestyrkes, nar man 
fæster sig ved bergarternes petrogratiske egenskaber. For 
