. 
Den nord-norske fjeldbygning 149 
Salangsdalen gneisafdeling må således antagelig blive 
at indordne under urfjeldet. 
c. Spandalens gneisafdeling. 
Fra gården Lund, der ligger i Øvre-Salangsdal i en 
højde over havfladen af omkring 400’ (125 m.) fører fra 
dalens vestre side et fjeldskar med en kulmination af omkring 
1500’ (470 m.) over til en bred indsænkning, der breder sig 
frem vestover til det østlige afhæng af den her opstigende 
4670' (1465 m.) høje Spandalstind. Fra denne fjeldindsænk- 
ning skjær Lavangselven sig ned gjennem en trang fjelddal, 
der langs Spandalstindens nordlige afhæng fører ned til 
bunden af Lavangeni Ibestad præstegjeld. Straks nedenfor 
garden Fosbakken, der ligger 1 dette dalføre i en højde 
over havfladen af 400° (125 m.) lige under Spandalstindens 
sydostlige afhæng, træder en gneisafdeling frem efter dal- 
bunden. Bergarten dannes her af en typisk gra glimmer- 
gneis under en lagstilling, der stryger i østvestlig retning 
under et stejlt omkring 609 nordligt fald, i veksel med eller 
under overgang til gneis-granit. Gmeisafdelingen fortsætter 
herfra ned efter dalen gjennem en længde af 4 a 5 kilom. 
Langsefter dalens nordostlige side skyder gneisen sig op til 
en højde af antagelig et par hundrede meter over dalbunden. 
Gneisafdelingen overlejes her af på det nærmeste horisontalt 
liggende lagrækker af kvartsitisk skifer, der antagelig er 
at indordne under Balsfjordgruppen. Gneisen antager som 
ovennævnt oftere en granitartet struktur, og er tillige 
rig på småskjellet glimmer, der ligger mer eller mindre uregel- 
mæssig fordelt om i grundmassen i striber, flag og klumper. 
Gneisartet sten veksler på denne måde stadig med laget mer 
eller mindre udpræget gneis-granit, og er det hele således 
antagelig at betegne som et oprindeligt sammenhørende 
hele. 
Da denne gneisafdeling under afvigende lejning over, 
