Den nord-norske fjeldbygning . 151 
e. Orrefjeldets og Lifjeldets granitiske afdelinger. 
Langs den østlige side af Bækkebotnelv, der under et 
nord-sydligt retningsløb falder ud i Salangselven lidt neden- 
for den fornævnte gård Lerbakmoen, rejser Likollen sig op 
til en højde af omkring 1100' (345 m.), og fortsætter sydo- 
ver med jævne højflader, indtil den her med tem- 
melig stejlt afhæng falder ned mod Salangselven. Den nær- 
mest Salangselven liggende del af åsdraget går under navn 
af Orrefjeldet. Efter Orrefjeldet ligesom også efter Likollen 
stikker der frem et par mindre efter dagfladerne indbyrdes 
udskilte granitfelter. Til nærmere belysning af bygningsfor- 
holdene her vedlægges profilritsene fig. 20 og 21. 
Fig. 20 er trukket fra gården Haukli i Bækkebotn i 
østlig retning over Likollen. 
a. lagrækker tilhørende Balsfjordgruppen under nord-sydlig 
stregretning med 45" vestligt fald. 
b. Likollens røde glimmerfattige granit. Indover højfladen 
antager den massive bergart en mere lagdelt struktur, idet 
den samtidig også bliver mere glimmerrig, så den tildels 
kan gå over til en temmelig karakteristisk glimmerski- 
fer. På sine steder optræder også magnetit i stribevis 
fordeling sammen med biotit. Som det vil findes frem- 
stillet på ritset falder lagstillingen inden de vestligst 
liggende partier af disse gneis granitiske lag stejlt mod 
øst, de østenfor fremstikkende lag derimod stejlt mod vest. 
Likollens granit gjennemsættes efter de vestligst lig- 
gende partier af et overordentligt stort antal kvartsgange 
og årer af større og mindre mægtighed fra 0,15—0,75 
m. Disse kvartslag strækker sig i regelen i nord-sydlig 
retning i vertikal stilling. Tvergrene løber dog ofte ud 
fra den ene hovedåre over til den anden, så det hele 
træder frem som et temmelig udviklet netsystem. 
ec, Lagrækker af en gräsort kalksten, der falder fra grani- 
