Den nord-norske fjeldbygning 155 
træder ligeledes langs efter dalbunden en afdeling af en grå 
neisartet tildels gneisgranitisk bergart. 
8 oO fe) O 
h. Gneisafdeling efter nedre del af Bardo. 
Ved Bardo kirke afbøjes elveløbet i lige nordlig retning 
og optager her omkring 20 kilom. nordenfor kirken den fra 
sydvest kommende Sko-elv. Efter de lavest liggende niveau- 
er efter det nesformige fremspring af det fjeldparti, der 
rejser sig mellem disse elve, stikker der frem gneisartede 
lagrækker, der viser en østvestlig strøgretning med sydligt 
fald. Op efter Bardodalen taber gneisen sig snart eller sky- 
der sig her ind under lagrækker af yngre skiferafdelinger, 
der ligefra dalbunden opad bygger de egentlige fjeldpartier. 
Antagelig: vil det samme også være tilfældet langs efter Sko- 
elvens dalføre. 
De her omhandlede pemeisafdelinger langs efter Bardo 
overlejes under diskordant lagstilling af lagrækker tilhøren- 
de Balsfjordgruppen og må således antagelig være at ind- 
ordne under urfjeldet. 
i. Ansfjeldets granit og gneis. 
Noget nedenfor Malselvens og Bardoelvens sammenstød 
skyder Ansfjelddraget sig frem 1 nordvestlig retning mellem 
det 157 m. høytliggende Ansvand og Målselven. Dette øfor- 
mig udskilte drag når sin største højde med omkring 627 m. 
Mod Målselven falder Ansfjeldet ned i stejlere styrtninger, 
mens det langs efter den sydvestlige side under langsomme- 
re afhæld går over + et bredt underland, der fører ned over 
til Ansvandet. Lanes efter den østlige side af Ansvandet 
stikker der over det nysnævnte underland frem en granitisk 
afdeling, hvorimod det herfra opstigende Ansfjeld er bygget 
af lodret stillede lagrækker af gneisartet skifer, gra gneis i 
veksel med hornblendegneis. I afsatserne ned mod Målselv 
går bergarten over til en mere kvartsitartet sten, Langs den 
