Den nord-norske fjeldbygning 159 
Denne mere ulagede bænkedelte granitiske bergart 
antager på sine steder således navnlig i strøget om Rognmo 
tildels en renere gneisartet struktur og viser lagene en 60° 
a 70° nordlig faldvinkel. 
Fra dette felt er en prøvestuffe — udslået ved Mauk- 
bæk — mikroskopisk undersøgt ved Å v. Lasaulx*). Den 
dannes af ortoklas, kvarts, plagioklas og glimmer, men 
mangler derimod mikroklin og unduløs udslukkende feltspath. 
Den smudsig brungrønue glimmer optræder kuns i små 
blade. 
“nm. Gmeisafdeling cfter hojfjeldet østenfor Tabmokvand. 
Efter en omkring 630 m. højtliggende hajflade stikker 
her frem et bælte af vertikalt stillede lagrækker af gneis. 
Disse vise en nord-sydlig strøgretning. Efter bæltets begge 
langsider overlejes gneisen af svagt heldende lagrækker af 
den kalkstensforende glimmerskifer — langs den vestlige 
side med afheld mod øst, langs den østlige med afheld mod 
vest. 
Denne gneisafdeling er således ældre end Tromsø 
glimmerskifergruppe. Hvorvidt den også er ældre end Bals- 
fjordgruppen lader sig derimod ikke afgjøre med mere be- 
stemthed. Petrografiske forholde 1 forbindelse med den 
vertikale lagstilling synes dog snarest at skulle pege hen 
å at eneisafdelingen kan være at indordne under urfieldet. 
Oo oO t 
0. Skibotelvens dalføre. 
Efter de lavere niveauer inden dalens nedre afdeling 
bryder der på enkelte steder frem mindre partier af en grålig 
tildels stribet granit, Den 784 m. hoje Reppo-varre — der 
skyder sig op i nærheden af elven inden hojfjeldspartiet 
mellem Skibottenelv og Storfjordelven — skal ligeledes være 
eh le. 
