Den nord-norske fjeldbygning 169 
for denne mere selvstændige dannelser. Skulde forholdet i 
virkeligheden være dette, så vilde der antagelig snarest 
være grund til at forudsætte at de kan være yngre end 
gneis-graniten. Samtlige her omhandlede gneisafdelinger 
optræder imidlertid i underlejningsforhold til yngre sedimen- 
tære krystallinisk prægede skiferafdelinger og danner således 
efter disse strøg overalt den egentlige undergrund, og må 
være at opstille som bygningsled ældre end Balsfjordgruppen, 
idet dennes lagrækker her altid vil findes at overleje gneisen 
i regelen under afvigende lagstilling. De må således utvivl- 
somt være at indordne under urfjeldet men i så tilfælde at 
opstille i en eller flere til urtjeldet hørende afdelinger, der 
er yngre end kystens gneis-granit. 
Af de her frembrydende granitafdelinger ligger 
Rødbergs-graniten indunder kystens gneis-granit. 
Hvad de øvrige granitiske afdelinger angår, så bryder 
disse på den ene side frem gjennem lagrækker af gneis og 
må således — ligesom indlandsgraniten — være yngre end 
de tilsvarende gneisafdelinger. På den anden side overlejes 
de derimod af lagrækker tilhørende den yngre Balsfjord- 
gruppe uden her — såvidt hidtil iagttaget — nogetsteds at 
gjennembryde dennes lagrækker eller at sende gangartede 
forgreninger ind efter samme. Graniten må således være 
ældre end Balsfjordgruppen. På et enkelt sted udenfor det 
egentlige mere sammenhængende granitområde — nemlig 
ved gården Bakkehoug i Malselven — er der vistnok at 
påvise granitiske partier, der bryder frem mellem lagrækker 
tilhørende Balsfjordgruppens lavest liggende afdelinger under 
forholde, der vidner for at graniten her må være yngre end 
skiferen. Antagelig må disse forholde her være at henføre 
til yngre granitiske frembrud. 
Bergarten inden de her omhandlede granitiske afdel- 
inger afviger i petrografisk henseende så væsentlig fra indlands- 
graniten, at der neppe vil være grund til at sammenstille 
