180 M. Foslie. 
ne, som her er dels enkle dels atter forgrenede og noget 
spredte. Oventil er grenene tættere og et større eller min- 
dre antal gange atter forgrenede. Særlig i denne del er navn- 
lig grenene af næstsidste orden alternerende, afvekslende en- 
sidige eller parvis udgaaende fra to til hinanden støden- 
de celler (pl. IL, fig. 13). Ofte finder man ogsaa 3—4 ensi- 
dige grene, som udgaar fra henholdsvis 3 eller 4 til hver- 
andre stødende celler. Disse bærer atter et større eller min- 
dre antal ensidige eller alternerende smaagrene af sidste or- 
den. Grenene og smaagrenene afsmalner jevnt mod toppen 
og afsluttes med en hyalin eller endokromfattig del, sjeldnere 
afsmalnende ogsaa mod basis, men altid merkbart tyndere 
end sine hovedakser. Modsatte grene eller smaagrene har 
jeg ikke seet. — Mest karakteristisk for arten er de parvise 
grene af næstsidste orden, som næsten altid er tilstede i et 
større eller mindre antal. 
Cellerne er gjennemgaaende cylindriske, uden eller 
med en svag indsnøring ved tvervæggene, sjelden svagt 
tøndeformige. I hovedtraadens nedre del er de 18—25 p 
tykke med længden 2—6 gange større end tykkelsen, afta- 
ger gradvis opover saavel i tykkelse som længde, og i løvets 
midtre og øvre del for det meste lige med eller (sjeldnere) 
indtil 2 gange større end tykkelsen. Endokromet er grov- 
kornet. Tørrede eksemplarer har en lysebrun i grønt stø- 
dende farve. 
De flerrummede zoosporangier (gametangier) er cylin- 
driske eller forlænget koniske, i almindelighed indsænket i gre- 
nene og af meget forskjellig størrelse, 180—1320 p. lange og 
24—36 p. tykke. Undertiden kan hele grenen med undtagel- 
se af et par af de nederste celler være transformeret til et 
terminalt gametangium. En og anden gang paatræffes ga- 
metangier, som er afbrudte ved en eller flere mellemliggen- 
de, utransformerede celler. 
Zoosporangier udvikles paa samme individ som game- 
7 
— 
