VIII 



bergarter innehållande svafvelkis och som just användes för framställning 

 af järnvitriol. På en tid då kännedomen om syret var rent negativ och 

 vågen endast husgeråd, var slutsatsen i hög grad naturlig, att hvad som 

 så lätt tränger ut ur mineralet vid dess vittring, också måste ha funnits 

 ingående däri. En dylik slutledning är äkta kemisk. Den förste som 

 opponerat sig mot detta sätt att resonnera, är egentligen helt nyligen 

 grundaren af det fysikaliskt-kemiska laboratoriet vid Linnéstrasse i Leipzig. 

 Ostwald gör gällande: därför att t. ex. metallen koppar så lätt erhålles 

 ur kopparsulfat, har man icke rätt att påstå, att metallen koppar finnes 

 i kopparsulfatet, endast att den lätt erhålles därur. Det händer onek- 

 ligen lätt, att man förbiser något som tillkommer just vid ämnets afskiljaude : 

 vid exemplets från Linnés tid det då okända ämnet syre, vid det senare 

 exemplet det äfven nu otillräckligt kända »ämnet» energi, hvars vikt och 

 betydelse ju Ostwald särskildt vill framhäfva. 



I den tredje ordningen, metallum eller mercuralia, tillkommer, utom 

 salt och svafvel, det ämne som skiljer nutiden från stenåldern, nämligen 

 metall. Dess glans, tyngd, ogenomskinlighet m. m. gör det representeradt 

 af kvicksilfver. Första hithörande släkte är naturligtvis kvicksilfret själft, 

 mercurius el. hydrargyrum. Såsom art finner man cinnobern, som »est 

 nihil aliud quam sulphur cum mercurio», såsom Linné riktigt anger (s. 25). 

 En mängd hithörande mineral beundras ju i vackra kristaller: ordningen 

 3 måste alltså äfven kunna hålla växlande mängd salt. 



I denna treenighet af salt, svafvel och metall, som ingick i tredje 

 ordningen, hölls den sista för den mest betydelsefulla. Under samma 

 rubrik cuprum finna vi sålunda först metallisk koppar, cuprum midum 

 praecipUatum, som ur grufvatten vid Falun utfälles på järn; såsom nudum, 

 naket, betecknades livart och ett af dessa trenne principalelement då de 

 förekommo ensamt, utan att genomtränga någon sten, — naket som sui- 

 geln utan skal. Efter den gedigna kopparen kommer vår enklast sam- 

 mansatta kopparmalm, kopparglans (cuprum violacewm), och slutligen den 

 mer sammansatta kopparkisen, cuprwm pyriticosum, af allehanda olika 

 arter och slag: stålslag, lefverslag och tennbettslag och många andra 

 namn, som bergsmannen vid Falun gifvit det kära barnet kopparkis. 



Klass 3, fossil ia. har följande indelning: 

 I Pluto scec. I Syst. Not. 



1. Glarea. Terrae. Jordarter. 



i. Concretum. Concreta. Gyttringar. 



3. Petrificatum. Petrificata. Försteningar. 



Här möter oss först jordarterna sand. lera, humus, mergel, ockra, 

 som hade dubbel betydelse därigenom, att Linné ansåg alla stenar vara 



