IV 



Den grundläggande indelningen i 3 klasser, efter hvilken arbetet är 

 uppställdt och som sedan genomgår samtliga upplagor af Systema Naturae, 

 är den följande: 



1. PETRAE (»Bergarter»), lapidcs simplices; 



2. MINERAE (»Malmer»), lapidcs compositi; 



3. FOSSILIA (»Grusarter»), lapidcs aggregati. 



I Pluto svecicus förekommer singularisform, hvilken Linné såsom 

 mindre egentlig sedan frångått. 



Petrae äro u])pbyggda af för ögat likartade partiklar; minerae af 

 äfven för ögat likartade partiklar, hvilka dock äro impregnerade med 

 något främmande ämne (hvarom mera sedan); fossilia af för ögat olik- 

 artade partildar. De bägge första klasserna bestå alltså af homogena 

 smådelar, den tredje af heterogena (bägge termerna enligt modernt språk- 

 bruk). Detta är just den skillnad, som vi nu för tiden göra mellan de 

 naturföremål, som tillhöra mineralogien, och dem som tillhörn petrografien 

 och andra delar af geologien. Det vore kanske obefogadt att inlägga 

 större betydelse i detta förhållande, alldenstund Linné ingalunda korrekt 

 genomför denna tudelning utan till de två första klasserna äfven räknar 

 heterogena produkter. Men det utgör i livarje fall ett genialiskt drag, 

 som står långt före sin tid. 



Att Linné själf på svenska benämner den första klassen bergarter, 

 hvilka enligt nutida språkbruk skulle tillhöra tredje klassen, är ju allenast 

 en namnfråga. Föga gör namnet, »allenast caracteren är ren», heter det 

 med rätta i den härnedan utgifua Beskrifning öfver Stenriket (s. 39). 



livad äter beträffar distinktionen mellan 1. petrae och 2. minerae, 

 bergarter eller (hvilket bättre motsvara vårt nutida språkbruk) stenar, 

 och malmer, så motsvarar den betydligt sämre vetenskapens nuva- 

 rande ståndpunkt. Men den är efter Linnés synnerligen naturlig. Hvad 

 kan för den, som färdats i våra bergslager, studerande »Stenarnes natur, 

 som aldrig bättre kunna läras än vid Bergslagerna» — vara naturligare, 

 än att skilja mellan stenar och malmer? Mellan ofyudigt berg och sådan 

 sten. som är genomträngd af någon främmande, underbar substans, görande 

 den tung. blankskinande, tjänlig till metallers framställning, eller för- 

 länande andra speciella egenskaper, som ingalunda äro till finnandes bland 

 stenar i gemen? Indelningen är lika osökt som att indela människorna 

 i fattiga och rika, om också enligt nutida uppfattning lika litet veten- 

 skaplig. Med dåtidens kemiska uppfattning stod den. såsom vi skola se, 

 i allra bästa öfverensstämmelse. 



Dessa trenne klasser indelades nu livar och en i tre ordningar. 



