Under sin vistelse i Lund fick Linné för första gången se ett natur- 

 historiskt museum, Kilian Stobaei, hvilket äfven omfattade stenar. Till 

 Stobaeus skref lian på. hösten efter sin ankomst till Upsala om sina iakt- 

 tagelser öfver stenförekomster: »Här uppe tviflar jag på lärer finnas några 

 petrificata i någou quantitet. Ty här är hvarken kalksten eller flinter, 

 men lerjord är här.» — »När det kommer till sommaren om Gud gifver 

 helsan har jag tänkt resa omkring uti Bergsbygden och till bruken, att 

 bese curieusiteterna. hvilket är ett gammelt maner för Med. studiosos 

 här uppe» (bref af 8 /u 1728). 



I ett senare bref till Stobaeus (af 12 /io 1731) beklagar Linné ar- 

 kiatern Beomells frånfälle, hvarigenom dennes arbete öfver stenriket blif- 

 vit ofullbordadt. Han beklagar samtidigt i alla tidigare arbeten bristen 

 på verklig systematik. »Behagade Höglärde Herr Professoren med sina stenar 

 häruti göra en reformation, blefve han ännu förträffligare och skulle räk- 

 nas som Mineralogiens första restaurator.» 



1732 reser Linné några dagar till Lund för att ånyo och närmare 

 bese Stobaei stensamling, men finner den för ensidig (mest innehållande 

 petrifikater) för att kunna tjäna som underlag till en systematisk fram- 

 ställning af stenriket. Han far därför efter ett par dagar tillbaka till 

 Upsala, hvarifrän han den 13 maj startar sin resa till Lappland, tydli- 

 gen besluten att själf taga saken om hand, och studera i naturens museum. 



Lapplandsresan var äfven i så måtto af ovärderlig nytta för Linné, 

 som han därunder fick tillfälle att studera kemi: i bergmästaren Seger 

 Svanberg 1 i Neder-Kalix fick han en tydligen lika intresserad som ener- 

 gisk lärare, som på 10 dagars tid 2 lärde honom »proberkonsten». 



Utom den materiella nytta, som hans på denna grundval lagda Up- 

 salakollegium i proberkonst i form af åhörareafgifter bragte honom, hade 

 Linné naturligtvis häraf den största nytta för sina mineralogiska studier. 



1 Det föreföll mig af intresse att erfara, i hvilket förhållande den kände Up- 

 salakemisten Lars Svanberg stod till denne Linnés kemilärare. Den förres far, 

 astronomen och matematikern Jöns Svanberg, föddes 1771 i Neder-Kalix. som son 

 till hemmansägaren Nils Nilsson, och antog sedermera namnet Svanberg. Bandet 

 emellan dessa släkter är sålunda grannskap men knappast släktskap. Den framstående 

 bergmästaren, som tidigare varit borgmästare i Torneå, dog 1740 och ligger be- 

 grafven under en konstsmidd häll i Neder-Kalix kyrkas vapenhus. Närmare åter- 

 finnes i E. Modin och E. X. Söderberg. Matrikel öfver i Upsala studerande norr- 

 länningar. Stockholm 1890, och särskildt i Studier o. anteckn. af H. SAMZELIUS, 

 Det gamla Neder-Kalix. Personhist. tidskrift (1901), s. 91. Här finna vi äfven »Stu- 

 diosus medicins Herr Carl Linaeus» den 2 /» 1732 antecknad som dopvittne för en 

 nyfödd Seger Svanberg. 



'-' Den uppgift, som förekommer i Egenhändiga anteckningar af Carl Linnaeus 

 o»i sig själf, Upsala 1S23. att detta skett "på 2 dagar oeh en natt", beror på minnes- 

 fel, såsom professor T. Fries påvisar i sin Lefnadsteckning af Linné, Stockholm 1903. 



