äro härstammande vi geherationis in creatione inditse. At clå Adams ocli 

 Ewse sälket warit stor. är klart af Guds ord, i thy de ägde al ting, och 

 sågo der at Adam gaf alla diur namn. hwareffter sin natur och följakte- 

 ligen hafft dem hos sig. Woro nu i Paradiset alla diur måste ock där 

 warit allehanda trän och örter, alltså ock alla slags jordarter. 



At detta är möjeligit, [ses] af Tukneforts beskrifning öfwer berget 

 Ararat. Om et högt berg står under linien, är det öfwerst så kalt, som 

 i Norska Fiällen; längre nedre sådant climat som i Swerige. Ännu längre 

 neder trifwes de örter som wäxa i Tyskland och Frankrike. Sedan de i 

 Jtalien och så widare. 



Xär hafswatnet står stilla, sätter det ett Sediment som wid nogarc 

 ransalming inneholler en lera, som ock är bewis at watnet warit der. 



Hwaraf wår Jord egänteligen består närmast centrum, drista wi oss 

 icke gärna säga. Helmoxtics säger att den består af en fin drefsand [en 

 uppgift] som lemnas i sitt wärde, fast försök är gjordt i Holland med 

 gräfwande diupt neder i Jorden, då der omsider fants en fin drefsand, 

 hwilken gaf sig up som hwete. Detta är äfwen funnit wid grafwar. 



Wi wiljom tala om det som körer til wårt ändamål. At stenar och me- 

 taller genereras uti Jordenes superficies se wi, men hwarutaf? Se Tilas tal 

 om stenriket. 1 Hafswatnet sätter et Sediment som ser ut som en lera, och 

 är ej heller annat. Heiles har genom rön wist at swartmylla är af för- 

 rutnade vegetabilier, jemväl al dye i kärr. Al pinmo koller nogot järn. 

 Watnet då det stagnerar uti en bergsrefwa limar den tilhopa och blir til 

 Qwarts. Holler berget någon metall s. järn, blir det Spätt,- Huru sandpar- 

 tiklarne wäxa til sedan wet man icke ; men at sanden är ihopsat af lera och 

 mylla, samt små fina sandpartiklar, är bekant. Wid Ost-Friesland fans 

 en spik pä Hafs botn. fallen utur något skiep, ur honom hade Järn- 

 partiklarne eller victriolen bragt sig, och hopgytrat- sanden til en stor 

 sten. Kalken är det sälsammaste til [....]. 



Mutslor äro intet annat än en fin wätska, som fät skal. Deraf 

 brännes den finaste kalken. Wid Capelshamn på Gotland äro åkrarne 

 ryggade af coraller, hwilka åkrars jord i gamla tider blit kopgytrad til 

 sten omkring corallen, då den finnes mit uti. Wid Mösseberg i Wester- 

 giötland kar en scisterdeld i lameller eller blad öpnat sig, hwaruti funnitz 

 lera. som sedan gåt til kalk. 



Ckymici wisa at jernet inneholles i alla gråberg, jämwäl i örter. 

 Det är troligt at kalken genereras af snäkskal, ock musselskakl samt Coral- 

 ler dä de komma tillkopa i berg, hwaraf sedan blir krita. 



Sckiffersten är kommen af dy, då den kommer at stadna emellan 

 berg och der packas. Af krita kommer Fl in ta. 



: "Stenrikets Historia", hållet inför K. S. V. A. 14 april 1742. 

 - = fältspat, skrifves här tämligen regelbundet med två t. 



