19 



igen lapides vitrescentes'? Jo derpå at de gå til glas. Glas och is 

 förholla sig på samma sätt; t}' då watnet blir kalt blir det til glas, glas 

 åter då det smältes blir som watnet, och består differancen allenast cleri 

 at et smält glas tol mindre grad af kiöld, innan det stelnar. Jsen åter 

 tol mindre grad wärma än glaset innan det blir flytande. 



Grunden til hela Bergswäsendet består deruti, at dessa lapides vit- 

 rescentes lät flyta och utan stor kostnad gå til glas ; bör man altså noga 

 känna dem. Ty utan at malmen blir blandad af dessa, kan han inga- 

 lunda skilja sig; med då dessa åter af den starka hetan smältas, blir hela 

 massan liksom til et tunt watn. Detta giör at den rena och goda mal- 

 men siunker til botn, och då har Bergsmannen betalning för sit arbete. 

 Fåfengt är det derföre at anlägga der bruk, hwar man ej har tilgång på 

 tilräckelig biandsten, som bergsmannen kallar honom. De stenar som 

 gifwa gnistor gå snart til glas, men Apyra aldrasist. Derföre äro de 

 bergarter som sitta uti dem intet goda. Hos docimasticos kommer alt 

 an på vitrescentia. 



Genus l:m. Cos. 

 Constat fragmentis granulatis, opacis. 



Sandsten består af grynachtiga stycken, som ej äro genomskinliga. 

 Då ban blir bränd kan man med fingren gnugga honom sönder, och synes 

 som han woro hopgytrad af bara sand, som han ock wärkeligen är. 

 Hwar partikel är rundacktig och litet mörk; ju diupare han grafwes, ju 

 härdare är han. Som han är porös och drager gärna watn til sig, så är 

 han ock altid wåt, så länge han ligger neder i grufworna. Sit säte har 

 han gärna öfwer de andra stratis; malm finnes sällan i honom, om icke 

 koppar i Tyskland. 



1. Sp. Gottlands Sten som wid Biurswiken på Gottland uptages 

 utur et berg eller klippa. Denna klippa är sprucken ända genom långs 

 effter. och kallas den springan Långsnitten. En annan springa som går 

 på twären genom klippan kalla de twärsnittan. Dessa springor observera 

 de. när de med sina kilar och yxor spränga ut stenen. Der ej långt är 

 emellan springorna fä de större stenar, ty eljest brytes de sönder under 

 klyfningar: denna stenen bryta de derföre med mycken möda. Medan 

 han kan arbetas til hwad form man wil, effter han är lös; dok är han 

 icke desto mindre durabel, ty han hårdnar i lufften, särdeles om han är 

 under tak. En del kalla de måttsten, som effter wist mått bestäld är, 

 ty emedan han är swårare at få til pass, är han dyrast. Det andra 

 slaget kallas Blocksten, hwilken hugges stor och små, effter som han fås, 



