2i 



et och samma slag, dock är den åtskihiad at marmor är hårdare, och 

 när han slipas antar han politur, det är glänts och färg, men kalksten 

 har ingen glänts: dock äro de til sin natur et och samma. 



Al marmor genereras af lera s. kalk, som denna åter af coraller. 

 hwarpå man ser tydligt prof wid Capells-hamn på Gotland der de up- 

 kastade coraller förbytt gruset til kalk; derföre finnes uti alla kalkberg 

 förutan coraller äfwen petrificater och sådana diur, som hålla sig i watnet 

 som musslor och snäckor, hwilket alt hielper til at det blir kalkberg. 

 Frågan blir altså om han genereras af al slags lera eller allenast af så- 

 dan som är eldfast. 



Henkel påstod at kalk blir af krita men han bedrog sig, ty 

 kritan produceras af kalk och ej kalk af krita. Derföre fms aldrig flinta 

 i kalkberg utan i kritberg. Marmor det må wara hwilket species det 

 wil, da han brännes blir til kalk. Om denna, sedan han är bränd swal- 

 nar, utan at bli släkt med watn, kallas calx viva eller osläkt kalk. 

 Ligger den osläkta kalken i luften drar han fuchtighet til sig och släcker 

 sig således sielf. Derföre måste den som wil conservera honom osläckt, 

 slå honom uti et glas och binda en blåsa öfwer. Den osläkte kalken 

 jäser, när man siar watn på honom utan något aeidum. 



Sielfwa kalkstenen s. obränd marmor har den besynnerliga ägen- 

 skapen för al annor sten. at när man slår skiewatn på honom bublar 

 han liksom det skulle koka. Gipsen åter, som med denna kalkstenen är 

 ganska lika. skiljes dermed ifrån honom att han ej skiuter buhlor ifrån 

 sig eller jäser af skewatn. Wi hafwa twå slags lim, hwit och gråt, de 

 kalkberg, som ha hwit sten gie hwit lim at limma wäggar med. då man 

 wil ha dem hwita. 



De äter som ha den gråachtiga stenen ge grå kalk. den man brukar 

 at mura med. da sand blandas uti honom. Det förra slaget brännes i stor 

 myckenhet på Gotland. Den kalk som drar mest sand är bäst. Han 

 plär eljest proberas på 'let sättet. Man blandar kalk och sand tilsam- 

 man. stryker det under en tegelsten och fäster derwid en annan tegelsten 

 af lika storlek; om det da mäktar hälla stenarue tilsamman då man håller 

 i den öfvversta, är det godt, men än bätre om det mäktar hålla flere 

 -tinar der under fast satte. v 



Kalkstenen som ligger i dagen, och kallas dag- s. solsten, är ganska 

 hård och swår at brenna; sa at kalkbrännare häldre med stor möda söka 

 diupt ner i jorden effter den lösa. Då kalken på Gotland brunnit i' eller 

 3 dagar, sa wil han vitriseras, som hindras der genom at de lägga mer 

 wed til. sa at elden blir starkare. 



31äst al bergmåssa är af 2:ne slag. Den l:a IÅchen (FL sr. <.)37), 

 Kalkmåssa, fins aldrig utom på kalkstenar. Den andra fergmåssa (FL 



