26 



Sin första uprinnelse leder lian ifrån leran, warande under sin generation 

 hel lös; men då lian blir gammal hårdnar lian ansenligt. Fins sällan 

 här up i landet, men til öfwerflöd på Skånska slätterna, och öfwer alt i 

 Picardiet: mellan Paris och Bryssel är hela wägen lagd med denna stenen. 



2. Sp. Marmor rude fragmentis horizontalibus är grå och skifwar 

 sig horizontelt. Alfwarsten kallas han ock af Alfwarn på Öland, der han 

 fins til myckenhet. Så ock vrid Billingen. Torsberget, Hoberget, Mörseberg, 

 Hunneberg och Kina-Kulle, samt pä Fallbygden i Wästergiötland och äfwen 

 wid Grenna i Småland. Han brukas til stengolf. hwartil utlänningarne 

 kiöpa honom af oss. Den öfwersta är brunachtig och sämbre an den 

 nedre, som är hwitaktigare: orsaken är at den brune håller mer salt. 

 hwaraf golf som af honom äro lagde swettas emot instundande wåtwäder, 

 äfwensom saltet i hökareboden. 



En hop Oeconomi säga at alla hus borde byggas af denna stenen, 

 men om det woro godt är ingen twifwel. at de som ha så godt förrad 

 på honom, och långt swårare effter timmer hade långe sedan brukat ho- 

 nom. Pa Öland äro uthus af denna sten. men intet de husen i hwilka 

 de sielfwa bo: ty när wädret är fuktigt, fuchtar äfwen denna sten ifrån 

 sig, och således skulle deras hälsa som bo i sådana hus mycket lida. 

 Derföre förrutna niässe kläderna offta i sådana kyrkor, som i Klefwe 

 kyrka i Wästergiötland, hwilken är bygd af sådan sten. Landshöfdingen 

 i Calmar har märkligen aktat denna olägenhet: da han bygdt slottet af 

 sådan sten. har han låtit fordra vväggarna mel tegelsten, men tappeterna 

 äro ej ändå altid torre. 



De bruka äfwen spisar af denna sten. men dervrid bör achtas at 

 icke sidan kommer at elden, ty da spricker han. utan med kanten fram. 

 .1 Wästergiötland lins en varietet af denna och kallas Katsten. Han är 

 sämst och kalken af honom blir rät gra och grof. 



Huru golfsten slipas ses i Gotlandsresan. Bönderna ha et alm än t 

 fri. at da de bryta iip stenen ej taga bort matjorden och föra den pä 

 åkern: ej heller kasta igen holene effter sig, hwaraf marken blir för- 

 skämd af stengrus. 



:;. Sp. Marmor rudt album, Invit kalksten, brukas wid masungar 

 til stälsten neder uti härden at malmen ej må flyta bort. 



4. Sji. Marmor rude cinereum, gra Kalksten, är den almennesta 

 och är merendels gråachtig, har dok understundom andra åtskillige fårgor, 

 som de spräkloga. 



5. Sp. Marmor nitidum album. Hwit marmorsten är den dyr- 

 baresta och wackresta: har förr huggits pa Carlsöarne, men nu til rikets 

 stora skada ligger [d]et så förskräckeligit öde. hwaraf munkarne fordom 

 wetat at betiena [sig]. Här[af] äro alla pelare i Sanda Kyrka pa Got- 



