30 



1. Sp. Scliistus cmereus. Gråaktig ehiffersten håller alun, sprakar 

 i elden, och när han är bränd, smakar han salt. Han lins i Lapland. 



2. Sp. Schistus nigricans, fridbiUs. Lös chiffersten låter lätteligen 

 gnaga sig med knifwen, och är minst nyttig. 



3. Sp. Schistus niger, duriusculus. Tafle skiffer. Delar sig i stora 

 lameller: ju hårdare han är, ju rätklyfnare. Och ju större stycken han 

 gier, ju tienligare är han at arbeta af. Då man kan få honom i tilräckelig 

 storlek, är han tienlig til bordskifwor, eljest til skriftaflor. Ju swartare 

 han är, ju renare och tydligare är han at skrifwa på. Denna gier altid 

 hwita bokstäfwer. 



4. Sp. Schistus niger clangosus. Takskiffer är den hårdaste och klingar 

 som ten, då man koller honom för nagelen och slår på honom. Stöter 

 litet på blåt, men är eljest swart nog. Emedan han för sin hårdhet super in 

 minst watn, är han brukad i stellet för taktegel på husen wid Norremalm 

 i Stockholm, hälst som han är lättare än bly och järn, derföre de och 

 bruka honom i Holland. Går dok lätligen sönder i wintern, då stark 

 kiöld sätter an honom, och han tilförena supit sig ful med watn. 



5. Sp. Schistus äter, characteribus nigris. Han kallas gemenligen 

 swartkrita; giör swarta bokstäfwer. Med honom färga bönderna i Wäster- 

 giötland sina likkistor, der han linnes wid Hunneberg. Om man slickar 

 pä honom och finner at han koller salt, sa håller han äfwen alun. Hunne- 

 berg bestar af en gråaktig skiffersten. War skifferstensberg är, der 

 bör man söka effter stenkohl, emedan de altid sätta sig mellan chiffer- 

 stenen. 



Orclo tertius. 



Lapides apyri. 



Kallas så medan de bäst sta emot elden: ex a priv. et iröp. 1 De 

 stå emot i degelen utan at vitresceras eller gå til kalk. När man tar 

 på dom äro de feta utanpå. Deraf bygges masugnar som måste tola stark 

 heta. Det år underligit. at de vegetabilier som äro fetaktige äro altid 

 eldfängde. Dessa -ta in regno lapideo som mast emot elden. Detta slags 

 stenar äro mastadels sa lösa at man kan rifwa dem med nagelen. Om 

 de brännas och släckas med watn ga de til miöl, som calcaria. Alla 

 stenar gå wäl til glas med chymisk eld och bränspeglar, men dessa gå 

 icke med ordinär eld: smältas och swårare af chymisterne än andra 



1 De grekiska bokstäfverna äro införda af atgifvaren; Wallmaek har tydligen 



varit okunnig i grekiska. 



