34 



nom som Serpentin-sten, Mist han låter ganska wäl swarfwa sig. Fås 

 wid Salberg och Garpenherg. 



4. Sp. Ollaris fibris acerosis, rigidis. Sädslaget kallad, ty han har 

 fiber som sådor; och skiör at ej stenen kan brytas med mindre han ej 

 går i stycken. Fins wid Sahlberg och Falun. Giör malm. 



5. Sp. Ollaris fibris a centra radiatis. Stiernslaget, holler sig wid 

 järngrufwor, och är mycket bekant i Swerige. 



6. Sp. Ollaris fibris fasciculatim inflexis. Korkel-Folts, fins wid 

 Järngrufwor men är ej god, ty han giör malmen oartig. Får wid Xor- 

 bei - g, men ej utomlands. 



Genus é:m. Amiantus. 



Constat fibris parallelis. 



Dess partiklar äro langa trådar och ligga parallelt tilsamman som 

 långa hål'. Andra hafwa sedt asbistus för detta slaget. Andra och större 

 delen confunderat dessa 2:ne genera. Hwarföre man måste wäl akta sig. 



1. Sp. Amiantus fibris aijiillarcis flc.ribilibus, tcnacibus, s. linum 

 incombustibile. Berglin. Har sina långa trådar, som äfwen äro sega och 

 miuka. Om man blandar rät lin hop med honom, kan man deraf spinna 

 och wäfwa, då man sedermera bränner wäfwen i elden går linet bort. 

 Således har man en wäf. den ingen eld, docimastisk förutan, kan förtära. 

 Ty han är eldfast och går hwarken til glas eller aska med ordiner eld. 

 Sådan wäf fins allenast i curiosa cabinetter. Någre föregifwa at den rike 

 mannens byssus war en sådan wäf. men da hade han hafft en altför in- 

 commod klädedräkt; och woro icke godt at ha et sådant lindtyg på bara 

 kroppen, ty det skulle gnaga oss mer än 1000 loppor. Troligen är at 

 byssus warit rent linne som pä den tiden warit rarare än silke nu. 



En del tro at de gamla häråt giordt lämpades sepulchrales eternas 

 inextingvibiles, dem de sat i de dödas griffter. men det är absurdt; ty 

 huru mycket olja wille det til at uuderholla en ewig eld, skönt han icke 

 wore större än et lius. Detta mena de skulle kunna hielpas derigenom 

 at berglinet rarificerar oljan; men fåfengt. Dessutan, mån elden brinner. 

 utan lutft: da de likwäl sade at om grafwarne öpnades, slocknade liuset 

 af lufften. Den eldeu måste hafwa warit af hel annor beskaffenhet än 

 den wi hafwa. Dok är det wist at man häraf kan giöra en weka, som 

 brinner länge men icke i ewig tid, ty det är öfwernaturligt. 



Af detta Berglinet ha de budit til at giöra papper, men det har blidt 

 tämligen groft och grät: dock har det den förmohn at om det förut warit 

 orent och lägges i elden, blir det rent. J Venedig skal finnas en bok 

 af sådant papper, med gulbokstäfwer. 



