53 



det förra. Understundom renare, understundom orenare, alt effter grun- 

 den som det håller sig uti. 



C. Sj). Bitumen selristi solidum, Lithantrax, Stenkohl. Dess matrix 

 är schiffer, hwilken, impregnerad med fetma som warit i kärren, blir 

 stenkohl, se Tkiewalds rön, ingifwit i Kongl. W. A. 1740 [p. 98.]. Hwar- 

 est lera, kalk eller orsten fins under schiffer, der är intet hopp at få 

 stenkohl, ty leran har der absorberat al fetman och sat orsten deraf, men 

 ligger sand eller swartmylla under schifferdyen, så blir det stenkohl. De 

 äro så mycket nödigare och nyttigare för os, som skogarne så ansenligen 

 taga af. De skogar som än äro beköfwas til bergswärken ; derföre kunde 

 man med dessas bruk spara weden i kiöket. Stenkohl finnes nog i Swerige, 

 allenast man sökte dereffter. De böra sökas hwarest schiffer och sand- 

 sten äro. men diupare ned. En swårighet är dok wid wåra stenkols 

 brist i Skåne, at strata äro så ganska små och trånga, at ej en karl 

 kan arbeta derinne, med mindre berget skulle brytas, som aldrig lönte 

 mödan. Derföre har man från Holland måst förskaffa sig de så kallade 

 krum halsar, det äro karlar som från sin första barndom warit wane 

 at gå in i sådane Strata på sidan och ligga då de bryta stenkohl. Jfan 

 har dok hop om rikare brott, som kunna drifwas med större lathet och 

 blir den som sådant upfinner wärkligen lyckelig. Brottet bör wara af 3 

 eller flera qwarters widd, eljest lönar det ej mödan. 



7. Sp. Bitumen marmoreum foetidum, eller lapis suillus, Orsten. 

 Kallas så emedan man med honom botar swin för alt. Sitter uti mar- 

 mor. När man rifwer på honom, luktar han som kattepiss. Är et sal 

 volatile. Christall-strålar gå uti honom som radii circuli, och råkas uti 

 centro. der ock något bergbek sitter. Kallas ock cristalläplen, brukas 

 gemenligen för kor och swin, äfwen af bönder för frossan, fås utomlands. 



Genus 3:m. Pyrites. 



Fumo odore acuto, colore luteo, sapore salso. 



Har en gul färg, sticker i näsan, man får swafwel på tungan. Detta 

 är den stenen man får Swafwel prop[ri]e sic dictum utaf, s. det gula 

 swaflet som brukas på Swafwelstickor, äfwen som arsenicum, intet är an- 

 nat än det ordinära rottkrutet; kwilket i krafft af definition föres til 

 denna ordo. 3:ne slags swafwel giöra Bergsmännen masta reflexion på: 

 et hwit pyrites, och et hwit arsenicum; det förra smakar illa på tungan, 

 det senare sött. Det förra fins bland gula malmen. Detta bland den 

 lrwita. Pyrites luktar surt; arsenicum som hwit lök; pyrites sticker i 

 näsan och har en stark lukt, Arsenicum lindrigare och bätre. Pyriter 

 giör icke stor skada, men arsenicum dödar alt det som lif har och anda. 



