56 



Genus é:in. Arsenicum. 



Fumo odore alliaceo, colore albo, sapore dulci. 



Kallas alment mercurium 1. rottekrut och flugekryddor. Är det 

 starkaste förgifft, och dödar alt hwad lif och anda har. "Wisar contrer 

 beskaffenhet med det. Luktar som hwitlök i elden; äfwen då man slår 

 dérpå med stål, eller skafwer med flinta, knif eller annat hwast. Denna 

 lukten är ganska farlig. Röken är hwit. Det smakar söt och wäl på 

 tungan men har en fahrlig effect. Det är besj-nnerligit at alla andra 

 skadeliga ting hafwa en wämjande smak, och agera lika på tungan och 

 nerverna, så at alla kreatur kunna wäl akta sig för sådant, som skadar 

 deras lif och helsa, men detta har en angenäm sötma, som dok är i 

 högsta måtto skadelig; ty då den kominer in i kroppen förorsakar det en 

 stark colic. sädan häfftiga convulsioner. Och omsider sielfwa döden. 

 Kes-bållarne hälla et starkt arsenicum, som ses deraf, at då de komma 

 tillika med alunskifwern, som de sitta uti, at brännas sönder, så går en 

 forgifftig rök ut ur dem, som förorsakar andtäppa, om icke döden. 



Detta arsenicum tingerar alla metaller med Invit färg. Då Arseni- 

 cum sitter i silfwermalmen, ser han något röd ut. Det fins mast uti al 

 kopparmalm. Här af är den Invit. Cobolt är af samma art och har 

 mycket arsenicum. war ej bekant för 200 år sedan. Om man blandar 

 arsenicum med koppar blir han hwit, hwaraf de i gamla tider giorde 

 sina kopparkärl] hwita som silfwer, på det äfwen de fattiga måtte hafwa 

 sina silfwerservicer. Men Invad för et förskräkeligit uptog det war kan 

 ingen säga: ty ehuru de skurade sina kärl, woro de ändå förgifftiga. 



Arsenicum röfwar alla metaller, och giör järnet kalbräkt; i kalt 

 watn solveras det icke, dok är det watnet dödeligt som det legat uti. 

 Kokas det eller lägges i warmt watn solveras det till en del. Det en- 

 daste antidot här emot är söt miölk eller mandelolja. Dok måste miol- 

 ken tagas in til ansenlig qvantitet om hon skal hielpa. Mandeloljan bör 

 wara hel färsk och nyligen utpressad. 



Koboltblomman är den som tages i kobolten, och är röd. Deraf 

 ■Anw< blå stärkelse. Hwarföre är ej underligit at lin kläder bli skiöra. 

 hälst denna kobolt är nära släkt med arsenicum och et Species häraf. 

 Xär inan finner detta i bergen, måste man ej låta bedra sig at det är 

 Silfwermalm, ty det är i sielfwa wärket intet annat än en gemen kobolt- 

 sten, som är dödelig. Man försöker derföre honom med stålet; om dess 

 gnistor och rök osar som hwit lök är det wist arsenicum. Alla Species 

 som äro upräknade i Systemet äro föga åtskilde, och kunna af föregå- 

 ende märken kännas, hwarföre de ej behöfwas här upföras : Invad misspic- 



