61 



barn. Om mercurius sublimatus solveras i aqva fortis, och distilleras 

 med sal pr<B<Apitatum, så är det et starkt förgift. 



Genus 2:m. Stibium. 



Est metallum album, striatum, fragile, in igne post candescentiam 



liqvescens, evolans. 



Kallas eljest antimonium, på swenska Spitsglas. Kännes derigenom 

 at det är en Invit metall, har strålar uti sig och låter ej smida eller 

 hamhra sig, utan är sprött, flyter effter glögning, men ryker sedermera 

 aldeles bort. Det absorberar alle metaller förutan guld och silfwer, och 

 .giör dem brukeliga. Det är blandat med något metallicum och swafwel. 

 Derföre låter det sig lätteligen blanda med alla metaller; effter det röf- 

 war metaller til sig, kallas det lupus metallorum, och brukas mycket af 

 guldsmeder. Aldra snarast blandar det sig med järn, sedan med koppar, 

 och så med ten, sidst med bly. Här af kommer det, at det röfwar som- 

 liga snarare, somliga senare uti smekningen. 



Vitrum antimonii har en hyacints färg, går ned uti capeilen och är 

 sä stark at det bryter sönder honom. Regulus antimonii blir ganska ren 

 uti stark eld, och solveras uti aqva regia, men ej i aqva forti, ock cal- 

 cinneras in acidis. 



1. Sp. Stibium radiis convergentibus. Då alla strålarna gå til et 

 centrum. Det är s-svårt at skiljas från Järn, bland hwilket det offta fin- 

 nes, och äro de ganska lika, men om det är antimonium, smälter det 

 vrid et Hus. Man måste wäl akta sig för röken af Stibium, ty då den 

 kommer vrid kroppen slår det uti röda fläckar, som offta wisa sig i an- 

 siktet på Gulsmeder. 



2. Sp. Stibium striato-fibrosum acerosum, minera antimonii. Spits- 

 glasmalm är tilförene omtalt. Om man tar antimonium diaphoreticum 

 uti surt giör det vomitif. Casper Yalentini 1 , en Benedictiner-munk, vyar 

 den första, som i 12:te seculo kom det i rop. Paracelsus giorde äfwen 

 stort ^väsende häraf, så at vri nu ha et helt apotek af antimonium. Anti- 

 monium crudum har ingen effect. Utaf minera antimonii hungarica s. 

 svecica ha vri vitrum antimoniei, som giör vomitif. Hepar antimonici 

 kallas så, effter färgen liknar Kreaturs lefwer; är dok intet annat än et 

 til hälfften vitrificerat antimonium. Detta brukas mast för hästar, se 

 K. V. Acad. Handl. 1741. p. 256. 



Brukas annars som en desperat kur, då intet annat vril hielpa. Jag 

 gaf en hydropicus i Stockholm in, som 2:ne gånger hade låtit tappa 



1 Härmed åsyftas Basilitjs Valentisus, som lefde under 14 — 1500-talet. 



