65 



p. 94. Derföre då det ena blandas med det andra af dessa 2 slagen bli 

 de båda goda. 



5. Sp. Ferrum polos et ferrum respiciens. Magneten är en järn- 

 malm som har 2 besynnerliga egenskaper. [l:o. Att han drager järn] 1 

 som är eller har warit stånge järn men ej rödstruken. [2:o. Tänder sig 

 efter polaren och utvisar väderstrecken.] Om magnetnålens missvisning se 

 K. TV. Acad. R. 1740, p. 296; 1744, p. 10. Men mister i elden sin krafft, 

 och smutsar fingrarna som blyach. Med honom kan man probera huru 

 likt järnet är: Beohell Mineral, p. 93. Om en gaffel ligger någon tid i 

 Jorden söder och norr, så får han magnetisk krafft, eller om han hänger 

 på en wägg eller annars står perpendiculert någon tid, så tår han samma 

 krafft. När det regnar på et jordtak eller högt torn så förer regnet med 

 sig små .Järnpartiklar, hwilka neder i Jorden grötia sig tilsamman til en 

 sten som drar jem och wänder sig effter polerna. 



6. Sp. Ferrum apyrum, pyrita carens. Hematites eller blodsten, 

 har intet swafwel. är derföre en stålmalm som är ganska rik på stål, 

 men det är ock swårt at få det ut: och är altså den endaste järnmalm 

 som ej har swafwel. 



7. Sp. Ferrum spatoswn albicans. Hwit järnmalm är mycket rar, 

 och sitter i spat, at man skulle ha swårt tro at det är järnmalm. 



8. Sp. Ferrum octaeclrum nudum, purt gediget järn, är swårt at 

 fä. men för en art häraf kan den swarta järnsanden, som är ganska rik, 

 räknas, och fås uti siöar i Helsingeland, Wärmeland och Östergiötland ; 

 updrages orostad, se Broji. Min. p. 91. De öfriga Species kunna ses i 

 Systemet och är vrid dem intet synnerligit at märka. De bästa järn- 

 grufwor i Swerige äro Dannemora. Pärsberg, Bitsberg och Norberg. Den 

 rikaste är Taberg i Smoland. 



9. Sp. Smiris. Smärgel är en öfwermåttan hård, tät och järn- 

 fergad stenart, som från Ängland och Spanien hit förskrifwes. Han 

 brukas af glas och stenslipare at dermed polera, samt wid allehanda stål- 

 arbeten och gewär. Den rödaktige smergel är sälsynt i Swerige. 



Genus 6:m. Stanimm. 



Metallum album, tenax, malleabile, in igne ante cwndescentiam 



liqvescens. 



När ten är smält och ränsat, blir det en ganska hwit metal, seg 

 och krusar när det swarfwas, och klingar litet, då man slår på det ; låter 

 wäl hambra sig. Smälter för än det blir glödgat. Det är underligit at 



1 Tillsatserna äro hemtade nr manuskript II. 

 Linn é, Stenriket. 5 



