75 



eller [att det] ej öfwerswimmar [dess superficies], 1 blir et tänke-äinne för 

 den som behagar. J Egypten och Arabien fius denna sand öfwertäcka 

 stora fälten. De gamla ha sagt at stora krigshärar blifwit här begrafne : 

 men de senare resebeskrifningax neka, at icke en enda man skal der 

 kunna omkomma, mycket mindre tiere, der icke watn felas dem at läska 

 sig med i den starka betan. 



3. Sjj. Glarea argillaeea apyra deformis. Terra adamica. Pinmo. 

 kallas och Alm. Alf. Ör. Den är grof componerad af lera, sand, järn 

 och moe. Hwarföre den består af fasta partiklar, och fins ej utan på 

 uphögda orter, solveras snart sagt aldrig af watn och om det . änteligen 

 sker. torkas sanden långsamt, men blir dok effter torkningen ganska härd, 

 och hårdare än de andra stenarna. Häraf äro wåra gråberg och Saxa, 

 och trodde de gamla at hela jorden i begynnelsen warit en pinmo. Hwar- 

 före de ock kallat detta slaget terra adamica. Hon ligger gärna på den 

 andra jorden och under swartmyllan. När en bygmestare får denna at 

 bygga på. så har han et fast grund, ty pinmoen är ganska hård, så at 

 hon understundom under sammantorkning måste sprängas med krut; bru- 

 kas sedan hon blir sönderslagen at mura ugnar med, så ock på botn och 

 sidorna af kakelugnarna hwaraf de bli ganska durable. Wid bergwärken 

 brukas den ock til redningar. 



Under åker är han slem, ty han torkar ganska starkt. At denne 

 är primitivum till wåra höga gråberg, bewisas deraf at i ören är alt som 

 til eoagulatiou kan tiena, lika så wäl som uti Gråbergen, och för öfrigt 

 finnas alla partiklar som synas i Gråberg äfwen uti ören, nemligen små 

 gulaktiga punkter hwilka alla äro durksiktiga, lika som wore de af qwartz. 



Genus 2:m. Argilla. 



Constat particulis lubricis. tenaciter cohcereniibus. 

 K. W. Acnd. 1739, p. 8, 15. 



Består af dela; som äro slipriga under fingren, då han är fuktig i 

 synnerhet, och hänger wäl tillhopa. Dä watn kommer at stå länge stilla 

 på en ort sätter det et slam sediment, hwaraf sedermera blir lera. Der- 

 före sluter man billigt, at, hwarest lera nu fins fordom hafwet ståt, som 

 deponerat slammet effter sig, warande således leran et minnesmärke til 

 hafwets gamla rum. Lera är twäggehanda, antingen apyra eller vitre- 

 scens. Om hon är vitrescens gaser hon med agva forti och är inga- 

 lunda eldfast, men gaser han icke med aqoa forti är hon apyra s. eld- 

 fast. Hon giör wäl ingen giödning på åkern, men håller likwäl hop 

 giödseln. Tienar altså pä sandjord. 



1 Ändringarna enligt manuskript II. 



