79 



lin mylla, som består af helt späda partiklar, hwilka snart, solveras och 

 absorberas af wäxtema hwaraf de bli frodiga. Derföre måste man stän- 

 digt giöda på nytt. Hästdynga som ej är wäl tuggad blöta norlännin- 

 garne och gie kona i nödfall, men mjölken deraf smakar ej wäl. I Skåne, 

 der de ha ondt effter skog, bränna de henne som upptorkad dy, orsaken 

 är at hon är swartaktig. hwarföre hon ok luktar. 



2. Sp. Humus vegetabilis campestris. Svart mylla är af förrut- 

 nade vegetabilier. V. A. H. p. 115. 



3. Sp. Humus vegetabilis päludosa. Dy är gröfre än dynga, afwen 

 sämbre. i hänseende til den syra, som der genereras. Blir hon förd på 

 marken, eller ock får ligga i dyngpussen och brinna ihop. och blandas 

 med annan dynga, så blir hon god med tiden. 



4. Sp. Humus sespitosa, Torf. Skils dymedelst från den föregående, 

 at denne har rötter och dylikt, som håller tillsammans, hwilket kan ses 

 vid dikning: giöder wäl. Hon brinner ihop, äfwensoni kärmyllan. Torf- 

 wen tages af somliga på Jorden; men i Holland tages hon långt neder. 

 I Amsterdam föder sig fattigt folk dermed, at de tage ut orenlighet, och 

 föran ur staden på en stor slätt, binda den med halm och annat stök, 

 och låter så ligga 6 å 7 år. Då blir deraf en god torf, den de sälja 

 och få stora penningar före. Till skogarnas besparing är äfven torfkohl 

 hos oss upfundne. ej allenast at bränna i spisarna utan äfwen at smida 

 med. V. A. H. 17-42. p. 215; 245. 



Assessor Hesselius har funnit i Wästmanland en torf som bränd 

 gifwit en kritwit aska, ej olik puder, W. A. H 1745, p. 181. 



5. Sp. Humus alpina. Fiälmylla är mera röd, hård och steril, at 

 näppeligen kan giöras god. Fås i Fiällen. 



fi. Sp. Humus animaHs. conchce levts oblongce, Helsinge-mylla, är 

 en jord af kreatur som ser liffärgad ut, och är nog rar. Fins dok i 

 Helsingeland. Hon liknar eljest excrementer af räfwen. Jag såg den wid 

 Hudwikswall. och fan at det ej war annat än conchae eller skalen af 

 musslor som fordom blifwit genererade då der varit haf, derföre ser myl- 

 lan blåaktig ut. Håller icke silfver som någre påstå. W. Gr. B. 



7. Sp. Humus humana. Kyrkogårds mull, ty nienniskan blir också 

 hel och hållen till stofft och mull igen. Här wid förefaller en fråga om 

 man skal göda trägårdar och annat med en sådan jord'? Saken är i sig 

 sjelf icke fördömmelig, dok är bäst låta bestå. Se W. G. R. 



Genus 4:m. Arena. 



Constat lapidibus comminutis. 

 Sand är ej annat än pulveriserade stenar. V. A. H. 1739, p. 39. 

 1. Sp. Arena riparia s. gpartsosa, inceqvalis, Strand sand, består 



