80 



helt och hållet af små qwartz- och sand stenar som ej ha någon regulaif 

 form. Dock kan derbland finnas sand af annat slag än qwartz och Spat. 

 Hwilket kan skönjas då man beser med microscop. 



2. Sp. Arena qvartsosa, aeqvalis, rotunda. Arena horaria. Skur- 

 sand, brukas til Timglas. 



3. Sp>. Arena saxosa el. heterogenea difformis. Skild i storleken. Grus 

 består af ganska grof sand och småsten, och äro partiklar af många slag. 



4. Sp. Arena micacea sqvamosa, aurea vel argentea. Glittersand. 

 Är ej annat än en uplöst mica. Glimar som guld, är dock af olika slag, 

 håller ej guld, som bönderna mena. 



5. Sp. Arena ferrea atra. Fins här i Swerige och i synnerhet i 

 Norbotn der floderna komma från hellen. Består af små järnpartiklar 

 dem strömmen fört med sig ifrån järnhaltiga berg, och änteligen lemnat 

 effter sig [när] strömmen har förlorat af sin fors och hefftighet wid ut- 

 fallet i hafwet. Han är wärd att eftersöka, ty han haller 80 ä 90 procent. 



6. Sp. Arena aurea. Guldsand. Fins wid Renströmmen och Donau, 

 men ej hos oss. Han wätskas och amalgameras med qwicksilfwer; då 

 guldet som är gediget altid faller til botn. ] 



Sanden är nyttig til fylning, god på åker, der leran är för seg. 

 Strös på golfwet, fast man deraf ej mycket winner til hälsan. Blandas 

 han med murler blir det så mycket fastare. Foglar kunna äta sand. 

 ocli ha godt deraf. men ej menniskan : förorsakar colic och skadar lungorna. 



Genus 5: in. Ocra. 

 Constat mercurialibus proprio vitriolo solutis. 



Ar en Jord af en upfräten metall; erg, rost, och ockra är et och 

 samma. Genereras ila metallen länge warit wåtaktig och victriolen ätit 

 up metallen. 



1. Sp. Ocra firn Inf ca. Jernrost, surbrunsgytjan och kyllerfärg. 

 Står watnet länge i Järnkäril får det bleksmak, ty det solverar victriolen. 

 hwilken sedan sätter sit sediment. Det är ockra. Derföre har surbruns- 

 watnet, som supit sig in genom Järn botn, altid Järn och bleksmak; ser 

 ut ofwanpå som wore det öfwerdragit med en blå hinna, som sedermera 

 siunker och blir til ockra. Ockra tingerar alla stenar med rödt. 



Crocus martis brakas at dempa syra med, adstringerar och corro- 

 borerar. Ockra uti rötfulla benskadar ränsar. Kyllerfärg bruka både 

 målare och skinberedare. Surbruns gytian och ockran torkad blir gul, 

 men brand blir röd och duger at lägga på rötfulla ben. 



1 I Linnés egeuhändiga fureläsningsanteckningav skiljes tydligt pä vaskiring 

 och amalgamering, hvilka i I (och II) sammanblandats. 



