84 



tryckande lufften. Häraf ses orsaken, bwärföre lian icke fäster sig i 

 menniskans kropp, wid något solidum, utan i blå sand. Wid Carlstad 

 är et watn, som incrusterar alt det man lägger deruti, såsom torra qwis- 

 tar och barr, äfwen som wid Baumanns hola i Tyskland. 



1. Sp. Stalactites spatosus. Dropsten. Fins under gamla liwalf, 

 murar och portar, der den hänger som stora takisar offta alns lång, 

 litet wåt under åt ändarne; smaken är saltaktig; och består af kalk och 

 natrum. 



2. <Sp. Osteocolla. föres ock hit. Hans generation har ej warit 

 bekant, för än K. W. A. i Berlin uppå min begäran afskickade Prof. 

 Gedlitz 1 til Slesien at undersöka härom, och funnit honom genereras 

 i en Jord, blandat med hel fin mo, af rutnade rötter, som sedan torkade 

 hårdnat anseuligen. På Kongsängen i Upsala, der åen strukit emot 

 brädden, fins ock sådana, samt i Surbruns rännilen nedanför Polakbacken. 



Genus 3:m. Tophus. 



Generatur in elemento aqveo. 



När något järnhaltigt är uti jorden, som ligger under watn och 

 rostas tilsammans. Då denne victriolum fäst sig wid något, som är fint 

 jordiskt, så blir deraf en tophus. Sådant märkes wid surbrunnar, der 

 rännan blir som en sten. 



1. Sp. Tophus hwnii paludosce. Myrmalm blir på samma sät, när 

 någon järn victriol kommit at fastna wid någon dy. Denna tages up 

 antingen om wintren eller sommaren. Och pröfwas som bekant är med 

 et jordbås. Är af 3 slag. l:o Brand yrke, som är swart när man tager 

 det up: holler ganska litet järn, och är sämst. 2:o Grönyrlce, holler 

 något mer, men är ej särdeles god. 3:o Rödyrke, håller aldra mast. 

 Dok är alt yrke kallbräkt. dras sällan af magneter. 



Emedan alt yrke haller järn. lärer häraf järnet aldraförst wara up- 

 funnit i werden. Ty utom detta hafwa inga andra malmer kunnat brytas 

 i berg. så framt icke med askwiggar, som äro ganska hårda, och bestå 

 af en silex. Bönderna långt up i Dalarne bruka sin gamla sed, at ännu 

 smälta detta järnet, hwilket de giöra på helt behändigt sät. Bergmalmen 

 bör ej ligga öfwer et år up i dagen, ty då förlorar han mycket af sin 

 godhet, och halt. genom regn och lufften. Mast uti alla kärr och mossar 



1 Skall rara Gleditsch. 



• Senare delen af denna mening har i K. V. A. manuskript (II) följande ly- 

 delse: Under exenrsio botanica d. 6 Jon. 1747 samlades ock Osteocolla vid Sur- 

 brunnen i Sandbacken utmed bäcken. 



