34 



yttre skärgården algvegetationen behärskar stränderna, får den 

 i den inre snart vika för characéer ock den fanerogama vatten- 

 växtvegetationen. Characéerna spela en betydande roll i vegeta- 

 tionen, så snart bottnens beskaffenhet lämnar tillfälle för dessa 

 växter att utveckla sig. Längre in komma härtill säf och vass 

 samt potamogetoner och vegetationen får genom dessa så små- 

 ningom en helt annan prägel. Genom Porters 1 undersökningar 

 framgår, hvilken stor mängd sötvattens- och brackvattensformer 

 af alger, som börjar förekomma, i samma mån vattnets salthalt 

 minskas. 



Att ingå på detta kapitel och t. ex. söka påvisa den ut- 

 vandring af rena sötvattensformer, som äger rum i Östersjön, 

 ligger utom planen för denna undersökning. På detta område 

 är ett vidsträckt fält öppet för undersökningar. 



Hvacl den öf re litor al regionen i inomskärsfloran beträffar, 

 så karaktäriseras den just af de rena hafsformernas försvinnande. 

 Af alla de formationer inom denna region, som förekommo i 

 utomskärsfloran, finnes egentligen endast en, nämligen Entero- 

 morpha-f ormationen, som inomskärs når stor yppighet. För- 

 gäfves skall man däremot söka efter någon af de andra. 



Inom nedre litoralregionen visar sig Fucacé-f orma- 

 tionen däremot kunna gå långt in i den skyddade skärgården. 

 I denna formation ingår fortfarande Pylaiella, som då förekom- 

 mer i en lugnvattens form (fig. 13, 14) något af vikande från hafs- 

 f ormen (fig. 15). Af ven Ectocarpus confervoides och Dictyosiphon 

 hippur oides pläga ej heller saknas. 



Den största skiljaktigheten mellan utomskärs- och inomskärs- 

 vegetationen visar sig dock i sublitor al regionens samman- 

 sättning och utseende. Den olikhet, som råder i den litorala 

 regionens sammansättning, kan hufvudsakligen karaktäriseras 

 endast som en minskning af formationernas och de däri ingå- 



1 Abhängigkeit der Breitling- und Unterwarnow-Flora vom Wechsel 

 des Salzgehaltes. 1894. 



