50 



sjön t. ex. vid Kiel, hvarifrån, som ofvan nämndes, en fullständig 

 förteckning föreligger af Reinbold (1. c.) Denna upptager: 



Chlorophycéer 75 (ungef.) 



Fucoidéer 70 



Floridéer 47 



Det är således en mycket stor skillnad i artrikedom. Bland 

 dessa vid Kiel förekommande former märkas nästan alla, som 

 iakttagits i det af mig undersökta området. De arter, som 

 finnas vid de svenska kusterna utan att uppgifvas af Rein- 

 bold, äro ett par smärre arter, hvilka beskrifvits efter Rein- 

 bolds arbete. En olika artuppfattning kan äfven bidraga till att 

 några arter sjmas förekomma vid Gotland och Småland utan 

 att finnas vid Kiel. Resultatet blir, att af Kiels 47 floridéer 

 förekomma vid Smålands och Gotlands kuster 16 eller 34 %, 

 af 70 fucoidéer 20 eller 28,6 % samt af 75 chlorophycéer 15 

 eller 20 %. Nu äro förhållandena vid Kiel gynnsamma för ut- 

 vecklingen af en rik hafsflora, i det vattnets salthalt där är hög 

 och stiger ytterligare, ju mer man nalkas Bälten. Någon mera 

 betydande skiljaktighet torde ej heller förefinnas med af seende 

 på artantal mellan floran vid Kiel och t. ex. vid Bohuslän. 

 Annorlunda blir förhållandet vid kusterna längre öster om Kiel, 

 särskildt när man kommer in i Östra eller egentliga Östersjön. 

 Salthalten har nu successivt sjunkit och därmed också i påfal- 

 lande grad artantalet. Genom de ofvan anförda arbetena af 

 Reinke, Caspary, Poeter, Oltmanns, Lakowitz m. fl. framgår, 

 att floran ganska snart betydligt reduceras. Reinkes anteck- 

 ningar från pommerska kusten — särskildt öster om Rugen — 

 vittna om att skillnaden mellan den därvarande floran och den 

 vid den småländska och gotländska kusten ej synes vara af nå- 

 gon större betydenhet 1 . De för vegetatationen mest utmärkande 

 arterna äro desamma, nämligen Pylaiella Moralis, Sphacelaria 

 racemosa, Polysiphonia nigrescens och violacea, Rhodomela sub- 



1 Jfr Untersuclmngen etc. II och III. 



