28 



från 2 till 4 ra. Jag anser, att en regionindelning, som sätter 

 den öfres gräns till omkr. 1 / 2 m., den nedres till omkr. 5 in., Fucus 

 vesiculosus'' nedre gräns, bättre motsvarar förhållandena i den 

 af mig undersökta delen af Östersjön. På grund häraf komma 

 naturligen dessa regioner ej att innefatta samma arter som Reinkes 

 i Västra Östersjön. Jag indelar således algvegetationen i öfre 

 ock nedre litoralregionen samt sublitoralregionen med 

 de gränser, som ofvan anförts. 



Efter denna öfversikt af regionindelningen öfvergår jag till 

 närmare redogörelse för de formationer, som kunna i dessa regio- 

 ner urskiljas. Inom den öfre litoralregionen kan då först 

 iakttagas en Enteromorplia-f ormation (Hansteen 1 ). Den består 

 hufvudsakligen af Enteromorpha intestinalis, men äfven de andra 

 E^iteromorjjJia-aYtevnsi. Den bildar omedelbart under vattenytan 

 ett väl begränsadt band, som genom sin skarpa, ljusgröna färg 

 lätt faller i ögonen. I utomskärsfloran spelar denna formation 

 ingen större roll, utan liar den sin hufvudutbredning inom den 

 inre, skyddade skärgården. Den sjmes bli mest utpräglad på 

 klippor, som stupa brant i hafvet och där Fucus vesiculosus ej 

 kan få fäste. Blir stranden mera långsluttande, synes Entero- 

 mor^Aa-formationen ofta få vika för Fucus vesiciilosus. En ut- 

 präglad Enterom o rpha-i ormation har jag iakttagit vid Östergarns 

 holme, Katthammarsvik, Näsrefvet utanför Burgsvik å Gotland 

 samt kring Stedsholmarna å Smålandskusten. När denna forma- 

 tion förekommer utomskärs, s}-nes den föredraga skyddade ställen. 

 Den når sin högsta utveckling under högsommaren i juli — augusti. 



En utpräglad utomskärs formation inom öfre litoralregionen 

 är däremot Ur ospor a-formationen. Den har jag iaktta- 

 git tvenne gånger vid G-otlands kuster, nämligen vid Näsrefvet 

 utanför Burgsvik samt på Östergarns holme. Den består uteslu- 

 tande af Ur ospor a penicilliformis, som helt betäcker stenar och 

 klippor alldeles i vattenbrynet. Individen bilda ofta starkt, 



1 Algereg. og Algeform. p. 358. 



