84 



Af förut kända former öfverensstämmer den med den af 

 J. Gr. Agardh (1. c.) beskrifna v. ctrdicus från Spetsbergen. 

 Gemensamt med den har Östersjöf ormen egenskapen, att skottens 

 öfre segment äro vid basen tydligt hopdragna, ("ala f rondis ad 

 örtum segmentorum ssepe constricta", J. Gr. Agardh 1. c), skott- 

 spetsarna mera trubbigt afrundade ("apicibus obtusis") samt slut- 

 ligen, att den nästan saknar hårgropar ( k 'cryj)tostomatibus fere 

 nullis"). Jag har varit i tillfälle att jämföra den med en del 

 originalexemplar af den Agardhska formen och är öfverensstäm- 

 melsen mellan de gotländska exemplaren och sådana särskilclt 

 från Spetsbergen synnerligen stor, h vilket framgår vid en jäm- 

 förelse mellan f ig . 4 och fig. 5, som visar ett Spetsbergsexem- 

 plar. Att denna likhet får tillskrifvas likartade yttre levnads- 

 förhållanden har jag i det föregående sökt visa (jfr p. 64). 

 De äro nämligen bägge sublitoralformer på gränsen af artens 

 utbredningsområde. 



Förekomst inom området: sublitoral på ända till omkr. 10 

 m. djup vid Gotlands södra kuster från Högklint vid Visby till Katt- 

 hammarsvik. Stedsholmarna å Smålandskusten? Receptakler i juni. 



Greograiisk utbredning: Atlanten, Norra Ishafvet, Östersjön. 



Fucus vesiculosus L. 



hufniäf ormen (af /i baltiais Kjellman, Handbok, I, p. 8; 



nec. Agardh!) 



f. plicata, K.tellmax, Handb. p. 8. 



f. nana, C. A. Agardh, Syn. Alg. p. 5. 



f. filiformis, C. A. Agardh, Sv. Bot. t. 516 f. d. 



f. angustifölia, C. A. Agardh, Syn. Alg. p. 5. 



f. suhecostata. C. A. Agardh, 1. c. p. 5. 

 Inom Östersjön förekommer F. vesiculosus synnerligen all- 

 mänt, i stor individrikedom. Och liksom i öfriga haf visar 

 den sig särskildt i Östersjön mycket formrik och underkastad 

 liflig individuell variation. För det af mig undersökta området 

 äro de lösliggande formerna mycket karaktäristiska. De 



