94 



Leptonema Reinke. 



Leptonema fasciculatum Reinke. 



P majus Reinke, Atlas deutscher Meeresalgen, p. 13, 

 Taf. 10. 



Då de af mig iakttagna exemplaren af denna växt voro 

 sterila, har jag ej kunnat af göra, hvilken af Reinkes former, som 

 föreligger. På grund af jämförelse med preparat af original- 

 exemplar af Reinkes p majus, med hvilken den i allo öfverens- 

 stämmer, tror jag mig kunna identifiera den med nämnda form. 



Släktet Leptonema har grundats af Reinke. Som utmärkande 

 karaktär framhålles förekomsten af plurilokulära sporangier i 

 grenarnas öfre del. Som släktet i sina unilokulära sporangier 

 fullständigt öfverensstämmer med Elachista, skulle ofvannämncla 

 karaktär utgöra Leptonema* begränsning från Elachista. Seder- 

 mera har Gtrax (Algveg. i Tonsbergfjorden, p. 26) hos Elachista 

 stellaris Areschoug, liksom äfven hos en af honom nybeskrifven 

 Elachista fracta funnit plurilokulära sjjorangier just af det slag, 

 som skulle vara utmärkande för Leptonema och på den grund 

 indragit Leptonema under Elachista. Till samma resultat har 

 Köld-Rosenvinge kommit, som äfven iakttagit dylika pluriloku- 

 lära sporangier hos Elachista lubrica från Grönland (Grronl. Havalg., 

 p. 878). Släktet Leptonema skalle således såsom för närvarande 

 mindre väl gruncladt vara hänvisadt till synonymilistan. 



Om hänsyn uteslutande tages till förekomsten af de pluri- 

 lokulära sporangierna vid begränsningen af släktena inom familjen 

 Elachistacece, så har naturligtvis denna indragning skett. med full 

 rätt. Men man synes ha för mycket förbisett de olikheter, som 

 råda inom det vegetativa systemet: i skottets allmänna upp- 

 byggande, skottslag etc. Jämför man den växt, Reinke kallat 

 Leptonema med t. ex. Elachista fucicola, råder i skottets byggnad 

 en stor olikhet. Elachista fucicola börjar sin utveckling som en 

 grenig celltråd, som utbreder sig öfver substratet. Från denna 



