95 



utgå upprätta cellrader, livilka slutligen tillväxa genom en inter- 

 kalär växpunkt nära basen. Dessa celltrådar förgrenas, i det 

 att dels förvngringsgrenar bildas, dels äfven ett särskildt slag 

 assimilerande kortskott ("parafyser") samt slutligen äfven nedåt- 

 växande kromatoforlösa trådar, som tillsammans bilda en pseudo- 

 parenkymatisk storcellig väfnad af ofta betydande mäktighet (jfr 

 bilden af Elachista scntulata Engler & Prantl, 1: 2, fig. 150, 

 p. 217). Således äger denna art en ej låg väfnadsdifferentiering, 

 som ytterligare framträder under växtens lefnadslopp. Enligt 

 iakttagelser redan af Areschoug (Observ. phyc. III, p. 19) afka- 

 stas nämlio-en vid vinterns inträde de långa assimilationspTenarna. 

 under det att de korta "parafyserna" kvarsitta, hvarigenom hela 

 växten får utseende af ett litet klot (Elachista hwmisphwrica 

 Orsted). Dessa Elachistor äro efter all sannolikhet fleråriga. 

 Afven om de nu ej alla äga denna differentiering lika utpräglad 

 (E. stellaris synes således ha skottets basaldel svagare utveckladt 

 liksom äfven färre kortskott), så är dock hos alla 1 differentie- 

 ringen i långskott (= obegränsade assimilationsgrenar) och kort- 

 skott ("parafyser") tydlig. Något dylikt förekommer däremot 

 ej alls hos Leptonema. De kortare grenar, som förekomma hos 

 den, äro alla unga förvngringsgrenar, hvilka utväxa till lång- 

 skott och några mot Elachistas "parafyser" svarande skott före- 

 komma ej 2 . 



På denna grund synes man vara fullt berättigad att fort- 

 farande som en egen, mera ursprunglig organisationstyp inom 

 elachistacéerna bibehålla släktet Leptonema, äfven om man ej 

 får lägga för stor vikt vid den enda karaktär, på hvilken ur- 

 sprungligen släktet grundats. I stället blir släktbegränsningen 

 mera hämtad från de vegetativa organen, d. v. s. deras högre 



1 Äfven hos Elachista stellaris. 



- Benämningen parafyser äro tydligen vilseledande. Dessa grenar 

 aro lika rika på kromatoforer som de andra samt förekomma äfven under 

 växtens hela lif. Otvifvelaktigt äro de väl homologa med de för chordaria- 

 céerna utmärkande assimilationsgrenarna. 



