103 



uppträder där i stora mängder formations- 

 bildande (så kring Stedsholmarna vid Små- 

 landskusten) ocli utgör på somliga klippor 

 ensam hela vegetationen. Den förra for- 

 men är åter en lugn vattensform, på h vilken 

 ej ställas så stora mekaniska anspråk och 

 som därför också kunnat utbildas yf vigare, 

 hvilket naturligen innebär ett ökande af 

 assimilationssystemet. Till färgen äro dessa 

 former mer eller mindre mörkt svartbruna. 

 Jämte denna har jag vid Gotlands kuster 

 på försommaren iakttagit en annan form, 

 hvilken mera öfverenstämmer med f. rupin- 

 cola Kjellmax (Aresch. Alg. exsicc. 173). 

 Genom sina öfvervägande motsatta grenar, 

 rostbruna färg och spensligare byggnad af- 

 viker den från föregående form. Dock fin- 

 nas skäl som tala för att den senare for- 

 men endast är ett yngre stadium af den 



I s 1 5. Pylaiélla Utoralis f. pratorta, en hafsform 

 • frän Östersjön: nat. storlek. 



Fig*14. Pylaiélla Utoralis 



f. prcctorta, små lugn- 

 vattensformer från Öster- 

 sjön; nat. storlek. 



förra. Så kan man 

 iakttaga, hurusom gre- 

 narna som äldre bli f va 

 yf vigare, mera båg- 

 böjda, på samma gång- 

 förgreningen blir mera 



oregelbunden samt 

 färgen mörkare brun. 

 Att den betecknats som 

 en vårform (se Are- 

 schoug, Alg. Scand. 

 exsicc. nr. 173 samt 

 Kjellman, Ectocarp., 

 p. 100, där den delvis 



