126 



nåden bestå i en ytterlig reduktion af det småcelliga kortikal- 

 lagret, som här inskränkes till 1 — 2, högst 3 cellager i motsats 

 mot hufvudformens 7 — 8. Äfven det innanför liggande storcelliga 

 väfnadsskiktet är af mindre mäktighet, jämfördt med det hos 

 hufvudformen. Med afseende på kortikallagrets ringa mäktighet 

 öfverensstämmer Ostersjöformen mer med Rhodomela virgata. 



Denna form kan äfven, ehuru mera tillfälligtvis, förekomma 

 lösliggande i skyddade djuphålor, där den lefver kvar under bild- 

 ning af skott, som äro ytterligt spensliga, af ljusröd färg med få, 

 men långa sidogrenar samt endast sparsamma sylgrenar. Dylika 

 lösliggande former likna i hög grad Rh. lycopodioides p glacialis 

 K.tellman (Ishafvets Algflora, p. 142) från Kariska hafvet. 



Förekomst inom området: Sublitoral, företrädesvis i hafs- 

 hafsbandet, där den vanligen tillsammans med Furcellaria fastigiata 

 bildar hufvudmassan af den sublitorala floran. Vid Smålandskusten 

 ymnig rundt omkring Stedsholmarna, vid Visby, Klintehamn, Burgs- 

 vik, Hoborg, Faludden, Ronehamn, Katthammarsvik, Slite och Kap- 

 pelshamn ä Gotland. Iakttagen med tetragonidier vid Gotlands kust 

 i juni. 



Geografisk utbredning: Östersjön, mellersta Atlantens kuster. 

 Ej i Norra Ishafvet. 



Ceramiaceae. 

 Callithamnion Lyngbye. 



Callithamnion byssoideum Arnott. 



J. G. Agardh, Epicrisis p. 39 (under namn af "byssoides"). 



Hauck, Meeresalgen p. 83. 



Denna växt, af Ii vilken jag insamlat endast ett enstaka 

 exemplar vid Stedsholmen å Smålandskusten, öfverensstämmer 

 med C. byssoideum enligt den begränsning af denna art, som 

 angifvits af J. G. Agaedh (1. c), enligt hvilken den utmärkes 

 därigenom att sidogrenarna öfvervägancle hafva karaktären af 

 långskott ("rami") i motsats mot förhållandet hos C. roseum Roth, 



